GRADJA ZA SLOVINSKU NARODNU POEZIJU. 129 
mnogo narodnih pjesama. O igranju kola i drugim narodnim obi- 
čajima govori se dakako vrlo često ne samo u Gundulića nego i 
kod drugih onodobnih pjesnika. Tko neće n. p. u Gundulićevoj 
»Dubravki“ ovo mjesto smatrati imitacijom narodnih pjesama : 
Igraj kolo, skočmo bolje, 
svak se kaži dobre volje, 
na pir, na pir hod svak hrlo, 
spravi trbuh, čisti grlo, 
da se ije, da se pije, 
Heja Lero Dolerije itd., 
s kojom se može sravniti ova Gjorgjičeva, isto tako na narodnu 
držana: 
Babko u bieloj pocielici 
vodi kolo po ulici, 
u tom kolu Anka bosa 
i šnjom Kate kukonosa itd. (Piesni razlike, 349). 
S. 47. Nježni Gjon Palmotić osta sve do sada nekako u nazadku 
u historiji literature; kada izidju sva njegova djela u akademičkom 
izdanju, bi: će lakše ocjeniti tog simpatičnog pjesnika. Da je Pal- 
motić poznavao narodno pjesničtvo, to se vidi iz jezika, koji u 
njegovim poezijam izidje znamenito očišćen te iz mjestnog dubro- 
vačkog s italijanskim skladom dotjeran na narodni, bosanski način. 
O tome govori već njegov biograf Gradić, meni ostaje samo dodati, 
da je pjesnik za cielo ponajviše iz narodnih pjesama crpao onu 
pravilnost i narodnost svoje dikcije. Za potvrdu mogu se pozvati 
na njegovu pjesmu: ,Glasovi i hvale“ (u 2. svesci Dubrovnika 44 
do 57), gdje se uza slavne ljude dubrovačkog lokalnog patriotizma, 
koji je svoje oduševljenje crpao iz dukljanske Kronike, pominju 
većinom junaci srpskih narodnih pjesama, kao: car Stjepan (Dušan), 
Lazar, Miloš Kobilić, Gjuragj Skenderbeg, Sekula, Mihajl Svilo- 
jević, Despot Vuk, Vojevoda Janko (Sibinjanin). O tim junacima 
mogaše istina Palmotić koje što saznati iz knjiga, ali da je glavnim 
njegovim izvorom bilo narodno pjesničtvo, dokazuju ove rieči: 
Knez je Lazar za njim (t. j. carem Stjepanom) prvi, 
Žalosno ga pjesne slove; 
on je turskoj suproć krvi 
kupio srbske vitezove. 
Uza nj junak čina plaha 
Kobilić je Miloš vriedni, 
BII NA RISSVIH 9 
