130 V. JAGIĆ, 
tvrde odluke jest, bez straha, 
ne drže ga trudi niedni. 
Za ukazat on Lazaru 
kako čast se vjera ljubi 
Život uze turskom caru, 
svoj ne mareć da izgubi. 
Ovo je sasma po sadržaju narodne pjesme pripoviedano. Ali ima 
još jedno zanimljivo svjedočanstvo, da je Palmotić neke junake 
zbilja samo iz narodnih pjesama poznavao. On zove Šekulu ,se- 
stričićem“, u izdanju je čak rieč naštampana kao nomen proprium : 
Ko Sekula Sestričića 
da zabude ime slavno ? 
Što navede pjesnika, da Sekulu prozove ,Sestričićem ?“ Narodna 
pjesma, koja pominjući o Sekuli uz Janka Sibinjanina (Hunjada) 
punim ga pravom zove ,sestrićem“ ili ,nećakom“ (sr. Vuk II. br. 
80, 86; Petranović, Srp. pjesme 1861 br. 34, 35 1 osobito br. 19 
kod Miklošića, gdje upravo dolazi ,sestričič“ mjesto današnjega 
»Sestrić“), a Palmotić znajući iz narodnih pjesama taj perpetuum 
epitheton Sekule shvati ga kao, nomen proprium. Jer da on nije 
ništa znao o rodbinskoj svezi izmedju Sekule i Janka Hunjada, 
lako se razabire odatle, što o vojevodi Janku na po se govori, 
pošto je prije spomenuo ,Sekula Sestričića“ i , Mihajla Svilojevića“ 
i »despota Vuka“. Mislim, da mu je i Mihajlo Svilojević samo 
preko pjesama bio poznat, koji se u historiji zvao Szil4gyi, te ga 
još naš vriedni Sime Ljubić nije zamietio, dok ga u svojoj histo- 
riji zove Bilagovićem' (Ogledalo II. 56, 517, 59), a ja mislim da 
se neću ogriešiti o mane Palmotića, ako reknem, da Sime Lijubić 
1 O Svilojeviću kaže Palmotić : 
I Mihalja Sviloevića 
na sve trude srce spravno, 
a i ona narodna pjesma u zborniku Miklošićevu br. 4 pominje njegovo su- 
žanjstvo u Carigradu. Već je Miklošić istaknuo ovo podudaranje narodne 
pjesme s historijom, ja ću samo dodati, da je što ja znam najopširnije o 
sužanjstvu i smrti Svilojevića u Carigradu pripoviedao sredovječno ma- 
gjarski historik Gjurgje Sriemac, Georgius Sirmiensis, sr. njegovu Epistola 
de perdicione regni Hungarorum, cap. VI: de Morte Zilagi quomodo vitam 
suam asperrime finivit (u izdanju G. Wenzela, Pest 1857, str. 183—17); 
sr. takodjer Fessler-Klein III. 24. Vriedno je opaziti, da srpski ljetopisi 
Svilojevića pišu ovako: CuaareBuKe (čit. Silagjević), UmaorareBuKE (čit. 
Silojagjević) i čak CsuaaeBuKkb (čit. Svilajević). Ovaj pošljednji oblik 
upravo vodi do ,,Svilojevića“. 
