FRANJO PALACKY. 149 
uzprkos obsežnoj i vrlo prijaznoj ocjeni, koju je bio Gčthe o prvom 
godišnjiku njegovu napisao, ' te je nakon pet godin& od muzealnoga 
odbora obustavljen: nu česki ,Musejnik“, kojega redakciju je Pa- 
lacky punih jedanaest godin dan sam vodio, uzdrži se i navršuje 
ljetos upravo petdeseti svoj tečaj. 
Kao redaktor českoga muzealnoga časopisa zauzeo je Palacky 
odmah s početka naprama borećim se književnikom jasno i odlučno 
stanovište. On je sasvim odbio zahtjev, da postane časopis organom 
jedne ili druge stranke, nije niti primao članke, govoreće lih o sub- 
stilnostih , koje su bile predmetom borbe, niti je dao mjesta napa- 
danju na osobe jedne ili druge strane. Premda štovatelj starine, 
nije bio neprijatelj pametnoga napredka i popravljanja jezika, no 
uviek je bio sviestan, da se nesmije — barem u njegovom časopisu 
— identificirati pitanje o popravku ortografije s pitanjem naobra- 
zovanja naroda, te je uslied toga pazio u prvom redu na stvarni 
sadržaj članakA, a ne na formu njihovu. Postupanje ovo prouzročilo 
je doduše, da je morao Palacky god. 1828. i 1829. popuniti svojim 
perom malo ne sav časopis, al on ipak nije klonuo duhom, a oni, 
koji su se od njega odvratili bili, povratiše se jedan za drugim 
opet k njemu, čim su se o praktičnosti njegovih nazor& i o nje- 
govoj uztrajnosti uvjerili. 
Tim je Palacky glavno pripomogao tomu, da se je česka litera- 
tura u napredak razvijala naravnim i po narod česki dakle najko- 
ristnijim smjerom. 
Radnje redaktorske nisu ipak nikakva uštrba naniele studiju Pa- 
 lackoga na polju česke povjesti. 
Godina 1827 — kako iztakosmo — u dvostrukom pogledu za 
Palackoga važna, — postala je od zamašne važnosti i za povjest- 
ničke radnje njegove, kao što i za obradjivanje česke povjesti 
u obće. 
Ove naime godine dobio je Palacky poziv od stališkoga zemalj- 
skoga odbora, da preuzme na se nastavljanje kronologične povjesti 
česke, za koju se je českim stališem već koncem XVIII, stoljeća 
obvezao bio svećenik i exjezuita Franjo Pubička, da će ju napisati. 
Pubička nije doveo svoju radnju dalje nego do god. 1630, i nakon 
njegove smrti god. 1807 nastojali su zemaljski stališi oko toga, da 
se ovo djelo, za koje su bili već znatnih troškovi doprinieli, za- 
* U berlinskih ,,Blatter fir wissensehaftliche Kritik“ (1830 Nro. 58 
bis 60). 
