FRANJO PALACKY. 191 
riešenje, jer je car odlukom svojom od 18. lipnja 1830. god. od- 
redio, da se za sala imade odustati od imenovanja zemaljskoga 
historiografa, buduć da se u domestikalnom. fondu, iz kojega je 
Palacky imao plaću svoju dobivati, pokazuje za god. 1831. manjak 
Kada je ova careva resolucija u saboru proglašena, izjavi grof 
Gašpar Sternberg, da se njom doduše stališem zabranjuje formalno 
imenovanje historiografa, nu da nitko nemože stališem kratiti, da 
nepodupiru pisanje česke poviesti u obće. S toga stavi predlog, da 
stališi pozovu Palackoga, neka napiše po osnovi prije već odobrenoj, 
neobziruć se na djelo Pubičkino, povjest českoga naroda uz ho- 
norar i nagrade, za koje je prije mjesto zomaljskoga historiograta 
primiti hotio. 
Na temelju ovoga predloga, uz koji je sabor odmah pristao, dobije 
Palacky napokon dne 18. travnja 1831. god. na mjesto formalnoga 
dekreta objavu o konačnoj odluci sabora, da mu se povjerava uz uvjete 
prije opredieljene, pisanje ćeske povjesti. Tek pet godina danf 
kasnije, nakon što je grof Saurau zamienjen u uredu velikoga kan- 
celara grofom Antunom Mitrovskym, koji je bio izhodio prof. Bo- 
čeku naslov historiograta moravskih stališa, te nakon što je prvi 
dio Palacky-ove česke poviesti izašao bio, bude saboru českomu 
natuknuto, da bi bilo sada sgodno vrieme, predlog glede naslova 
zemaljskoga historiografa ponoviti; sabor sbilja tako uradi u zasje- 
danju svom god. 1838. i malo zatim podieli car Ferdinand odlukom 
od 24. studenoga iste godine Palackomu naslov českoga stališkoga 
historiografa. 
Tako bje Palackomu i formalno zajamčeno mjesto, koje je on 
mal ne pol stoljeća sebi i narodu svomu na čast i slavu zauzimao! 
Za pretresivanja pitanja o mjestu historiografa pozivali su se po- 
krovitelji Palackoga s jedne strane na spomenute već radnje gene- 
alogičke i članke njegove u muzealnih časopisih, s druge pako 
strane — i to osobito u zadnjoj godini dotičnih priegovora — na 
dvie radnje, kojimi je Palacki zasvjedočio ne samo vještinu u iz- 
davanju starih pismenih spomenik česke povjesti, već i znanje, 
udubiti se u duh povjesti česke, zrelost suda historičkoga i mar- 
ljivost u sakupljanju podataka, kojimi bi se pojedini momenti česke 
povjesti što objektivnije mogli razjasniti. Kao radnje takove prika- 
zuje se ponajprije izdanje starih ljetopisa českih od god. 15178 do 
1026, ili nastavka kronika Pšibika Pulkave i Beneša iz Horovic, 
LL bResetri"41. 
