FRANJO PALAOKY. 153 
Glede ovoga djela Palackoga može se sbilja kazati, da je njim 
prokrčen put novoj epoki u iztraživanju i opisivanju česke povjesti, 
da je njim udaren čvrst temelj, na kojem moraju stati svi, koji se 
u obće žele kako valja okoristiti povjestničkimi studiami. Zato se 
smatra Palackoga: ,Wiirdigung der alten bčhmischen Geschichts- 
schreiber“ i dan danas kao ponajbolje njegovo djelo, zato su se na 
njega ugledali jošt i poslje decenni4 čuveni povjestnici drugih na- 
rod& kod sličnih radnja. 
Sasvim otvoreno i objektivno prizna Palacky u uvodu svojih 
ocien& mane i nedostatke povjestničkoga iztraživanja u obće i čes- 
koga na pose, jasno iztiče načelo, u ono doba skoro sasvim jošte 
nepoznato, da nevalja tražiti u povjesti lih tragove krvi i grozote 
haranja, da se neima izticati mathematička samo veličina a dyna- 
mička sasvim s vida puštati, već da socijalni život predja, razvoj 
državopravnih odnošaja i njihova zasiecanja na sreću i nesreću na- 
roda pruža predmet, puno dostojniji povjestničkoga opisivanja. Samo 
djelo sadržaje razlaganje dvadeset i jednoga českoga povjestnika u 
trostrukom smjeru, kako mu ga je učeno družtvo u razpisu nagrade 
označilo bilo. 
U dodatcih pako govori Palacky o starih českih legendah, manje 
važnih monografijah i kronologičkih kompilacijah, napokon o tra- 
govih izgubivših se kronika, u razmatranu epoku spadajućih. 
Nemože biti ovdje mojom zadaćom uz ovaj kratki osvrt na rad- 
nje, koje se moraju smatrati najvažnijimi prije izdanja prvoga svezka 
njegove povjesti, obazreti se potanko i na razprave i članke, što 
jih je Palacky u isto doba bio napisao u obadva muzealna časopisa. 
Dosta će biti, ako se samo napomene, da je Palacky, dok je sam 
časopise one uredjivao, napisao za nje trideset i osam članak, od 
kojih veliki dio treba i danas smatrati važnom pripomoći kod studi4 
bistoričkih u obće. 
Nu ipak nemogu a da neiztaknem barem jednu kategoriju ovih 
članaka, i to onu, kojom je Palacky stekao zaslugu, da je bio po- 
najprviji njegovatelj i povjesti prdva českoga, a svakako je prvi 
počeo, znanstvenim načinom obradjivati u Českoj i povjest prava 
slavenskoga u obće. 
Clanak pripadajučih ovoj kategoriji neima doduše mnogo, al 
svaki od njih prikazuje se kao rezultat zamašnih studija i jasna 
shvaćanja organisma prava u obće, te medjusobnoga odnošaja prava 
pojedinih slavenskih narod4 na pose. U potonjem ovom obziru iz- 
tiče se osobito članak uvršteni u časopis českoga Muzea g. 1831.: 
