FRANJO PALAOKY. 199 
učena zavoda, a uplivom tim se je mnogo godina služio za to, da 
se i stroge znanosti u Českoj njeguju u duhu narodnom, dakako 
bez uštrba stroge objektivnosti, vodeće izključivo do sigurnih re- 
zultata. Muzej je dosada pretežno podupirao znanosti prirodoslovne, 
buduć se je ovimi prvi predsjednik muzea poglavito bio bavio: Pa- 
lacky pobrine se sada za to, da se u muzeu izjednači struka pri- 
rodoslovyna i historička. Nastojanja ova obrazlozio je Palacky po- 
sebnim njemačkim djelom, u kojem je potanko razjasnio znanst- 
vene svrhe, kojim bi muzej služiti imao, kao što i sredstva, kojimi 
bi svrhe sbilja postići mogao." 
Uzporedo s izdanjem glavnoga svojega djela, od kojega je god. 
1842. izašao drugi dio drugoga svezka — obuzimajući epoku od 
izumrća kraljevske porodice Premyslovaca po maču do smrti cara 
Kurla IV. (1506—1378) izdao je Palacky opet dvie važne radnje, 
od kojih prva se odnosi na dogadjaj, znameniti za čitavu povjest 
evropsku, druga je pako vrlo važno pomagalo za studium česke 
povjesti u XIIIL.—XV. stoljeću. 
Radnja prva tiče se naime navale Mongola 1241. god., te se u 
njoj razmatraju kritički svakolika vrela, odnoseća se na poraz ovoga 
divljega naroda kod Olomuca. Na temelju ovih vrela dopuni i po- 
pravi Palacky nazore prijašnjih povjestnika o onom dogodjaju, te 
dokaže, da se može poraz Mongola smatrati sbilja izključivom za- 
slugom Čehi, a ne možda, kako se je češće tvrdilo, njemačkoga 
cara Fridrika 11. Druga je radnja: ,Ueber Formelbiicher, zuniichst 
in Bezug auf bčhmische Geschichte“; ovo je skup dragocjenih, do- 
sada mal ne sasvim nepoznat'h vrel4 za političku, crkvenu i pravnu 
povjest česku pomenutih stoljeća. Djelo ovo primljeno bi od uče- 
njaka u Českoj i Njemačkoj s uzhićenjem, koje je prinukalo Pa- 
lackoga, da ga nastavi, što on sbilja učini, te god 184%. drugi 
njegov svezak izdade. 
Godina 1843. doniela je Palackomu posao sasvim nove vrsti, al 
ne manje važni, nego li su bili njegovi dosadanji literarni poslovi. 
Palacky postane naime učiteljem visoka českoga plemstva i to uči- 
ljem českoga državnoga prava. 
Za vlade naime cara Ferdinanda V. kušali su česki zemaljski 
stališi, na čelu njim grof Friederik Deym, zadobiti českomu saboru 
opet ona ista prava, koja su ga išla po obnovenom zemaljskom 
ustavu Ferdinanda IL. od god. 1627. Buduć im je pako ministar- 

' ,,Das vaterliindisehe Museum in B&hmen im Jahre 1842.“ 
