162 J. J. HANEL. 
uredjenje budučnosti. Narod česki nebi jošte bio znao pronači pra- 
voga puta k ovakovoj budučnosti; njemu je trebalo sigurne i čvrste 
ruke: a takovom ga je mogao voditi možebiti jedini Palacky. 
Ova okolnost prouzročila je političko djelovanje Palackoga, pro- 
uzročila je takodjer publicističke radnje njegove. 
O prvom nemožemo ovdje govoriti: motive, koji su tamo Pa- 
lackoga vodili i način, kojim je tu postupao, natuknusmo već; nu 
tim više treba, da nacrtamo bar u glavnih potezih potonju stranu 
njegove djelatnosti, a pokažemo, koliko se je i u publicistiki prika- 
zao kao pravi historik. 
Prilika za razvijanje publicističke djelatnosti pružila se je do 
skora Palackomu. Težnja da se Austrija ,što tjesnije sjedini s Nje- 
mačkom“, dovela je t. z. odbor petdesetorice, koji je viećao u 
Frankobrodu n. M. o novom političkom uredjenju Njemačke, do 
toga, da je dao po svom predsjedniku pozvati Palackoga, neka 
dodje u ime Česke sam, ili pošalje svoga zamjenika u Frankobrod, 
da bude učestnikom viećanja. Palacky odgovori na taj poziv obsež- 
nim dopisom od 11. travnja 18548. god. tako, da nemože biti dio- 
nikom viećanja njemačkih patriot&. Prvi mu je razlog u tom bio 
položaj njegov kao člana naroda českoga, koji je prama njemačkomu 
uviek čuvao i sačuvao svoju podpunu samostalnost, koja nije trpila 
uštrba time, što su dolazili različiti česki vladaoci u odnošaje sad 
više, sad manje tiesne s carevi svete rimske države. Razlogom 
drugim smatrao je Palacky okolnost, da bi ustrojenje njemačke dr- 
žave, kako ga snuju članovi njemačkoga parlamenta, oslabilo, da- 
pače nemožnim učinilo obstanak Austrije kao samostalne carevine: 
obstanak taj pako smatraše onda Palacky koristnim i nuždnim za 
narod česki, dapače za čitavv Evropu. ' 
Dopis ovaj — razglašen novinami — probudi ogromnu senzaciju 
u Českoj i u istom Beču, dapače u cieloj Austriji; njim je tako 
rekuć austrijska samosviest probudjena u mjerodavnih krugovih 
vladinih, koji su se tada počeli odlučnije opirati obiestnim  de- 
kretom njemačkoga parlamenta frankobrodskoga. 
S toga razloga mnogi odviše revni Niemci, niti nemisleći, da bi 
se njetko mogao usuditi, stisnuti njihove nazore o jednoj velikoj 
Njemačkoj u uže granice, nego li su si je oni sami postavili, po- 
češe sada sa svih stran4 navaljivati na Palackoga kao na izdajnika 
veliko-njemačk.h interes4. Mržnja, kojom je osobito slabo obrazo- 
vana i zato svim, i najbezumnijim agitacijam pristupna svjetinja 
bečka Palackoga zamrzila, iztače se imenito onda, kad je Palacky 
