FRANJO PALACKY. 163 
8. svibnja 1848. pozvan bio u Beč, da primi ministarstvo nastave 
i bogoštovja, za koje ga je car Ferdinand V. bio već imenovao. 
Nu Palacky nije primio časti njemu ponudjene._s razloga u poseb- 
noj promemoriji vladi označenih, te tako zaprieči buru, koja je 
imala, čim bi bio ministarstvo primio, i njegovomu životu postati 
pogibeljnom. 
Još jedanput bio je Palacky pozvan (2. rujna 1848.), da primi 
ministarstvo, njemu prije već ponudjeno, nu i opet izjavi, da ne- 
može dotle postati članom vlade, dok ona i činom neprizna Sla- 
venom u Austriji živućim ravno pravo s narodom njemačkim i 
magjarskim. 
Al nisu mrzili Palackoga samo oni, kojih težnjam po narodnoj 
hegemoniji se je on opirao; njegova djelatnost, smjerajuća k po- 
dignuću naroda českoga na stupanj političke s ostalimi narodi u 
Austriji ravnopravnosti, naišla je na odpor i u krugovih rodoljuba 
u Moravskoj, koji, nepoznavajuči povjesti svojega naroda, tražili su 
u želji njegovoj glede sjedinjenja Česke s Moravskom i Sležkom 
težnju za supremacijom one prve nad potonjima zemljama. Da raz- 
bistri pojmove o odnošaju, u kojem ove zemlje medjusobno stajahu, 
pa ga je Palacky želio vidjeti uzpostavljenim, napiše po nalogu 
t. zv. narodnoga odbora u Pragu ,proglas Čeha Moravcem“ od 6. 
svibnja 1848. god., koji je sbilja mnogo doprineo solidarnomu u 
kasnijoj dobi postupku političkih vodja naroda česko-slavenskoga u 
Českoj i Moravskoj. 
God. 1849. započela je kao u cieloj Austriji, tako i u Českoj 
politička reakcija, koja je Palackoga prinukala, da se posvema okani 
političke svoje djelatnosti i povrati historičkomu svojemu studiu, 
koje i onako nije rad ostavio. Jedinu je jošte napisao političku raz- 
pravu iste godine,' u kojoj je hotio, prije nego odstupi sa politič- 
koga poprišta, izreći svoje nazore o državi, napose o načinu, kojim 
bi valjalo urediti državni život Austrije, različitimi narodi napućene, 
da se u njoj oživotvori ideja pravne države. Kao absolutni zahtjev, 
koji se mora u tu svrhu postaviti, smatrao je Palacky jednakost 
prava i dužnosti za sve članove države. ,SŠvako preimućtvo jednoga 
prema drugim iznimka je od prava, dakle negacija istoga, nepra- 
vednost. Ona se samo silom može uvoditi i držati, prouzročuje 
dakle stanje bezprekidne borbe učestnika.“ Protežuć zahtjev pravne 
1 Union — nicht Centralisation, noch Foderation.“ Sr. Gedenkblditter 
— str. 206 slj. 
* 
