166 J. J. HANEL, 
nauke, kao što i djelovanje Husa i njegovih pristaša sve do sažega 
Husa i Jerolima Pražkoga u Konstanciji. Nadalje opisuje ondje 
Palacky početak i širenje ratov4 husitskih u Českoj i Moravskoj, 
bezplodnost napor, namienjenih uništenju močne stranke Tabora i 
to sve do smrti glavnoga njezinoga vodje Ivana Žižke iz Trocnova 
1424. godine. 
Svezak drugi opisuje epoku husitskoga pokreta od ovoga mo- 
menta sve do god. 1439. kad je umro kralj Albrecht. Njegovom 
smrću zaključuje se naravno taj historički razvoj českoga naroda, 
kojemu su prvom polugom bile ideje reformatorne i narodne. 
Upravo plastički nacrtane su u ovom svezku osobe, koje moćno 
zasiecahu u tiek dogodjaja one dobe; jasno se iztiču motivi njihova 
djelovanja, ugovaranje Čeh preko njihovih poslanik s crkvenim 
saborom  Basilejskim; postanak stranke plemićke, koja napokon 
uništi glavne snage tabor4 i Sirotk4, postanak t. z. kompaktata, 
napokon kratka vlada kralja Šišmana, koji je mnogo zla zemlji i 
narodu českomu bio nanio, i njegova zeta Albrechta, koji je prvi 
pokušao oživiti ideju Me austrijske. 
Bilo bi suvišno, dapače neumjestno, govoriti o nutarnjoj vried- 
nosti osobito ove partije Palackoga povjesti. Epoku husitskoga po- 
kreta u českom narodu, nutarnje njezino biće i znamenovanje mo- 
gao je samo veleduh shvatiti: samo veleduh je mogao zaroniti u 
one dubljine povjestničkoga života naroda českoga, iz kojih izviru 
pojavi, tvoreći ukupno veličanstvenu onu sliku, u kojoj se prikazuje 
narod česki u dobi, kad je na kocku stavio svukoliku svoju mate- 
rijalnu i duševnu snagu, savkoliki život svoj, da izvojšti od čitave 
Evrope priznanje slobode mišljenja, slobode narodnoga i vjerskoga 
uvjerenja. Narod česki vojevao je onda za interese duha ljudskoga: 
samo onaj mogao je pojmiti i opisati s pravoga gledišta ono voje- 
vanje, koji je čuo kucati bilo povjestnoga života, što ga je narod 
česki u sretnih i nesretnih dobah proživio; koji je shvaćao, koliko 
se u českoj povjesti zrcali povjest razvoja, kojim se duh čovječji u 
obće razvija. Jedini je dosad Palacky znao zauzeti pravo gledište 
u razmatranju one epoke, jedini je Palacky mogao nju u pravom 
svjetlu prikazati: a sreća po narod česki i njegovu povjest, da je 
to Palacky učinio! Husitska epoka našla je u Palackom najvrstni- 
jega povjestnika, a Palacky je našao u husitskoj epoki najdostoj- 
niji predmet, da vrline svoje kao povjestnik najbolje izkaže. 
! Sr. Dčjiny — III. 2. str. 442 sl. (I. izd.) 
