FRANJO PALACKY. 167 
Izpitivanje periode husitske u českoj povjesti dalo je povoda po- 
stanku jošte mnogih radnja, koje jasno svjedoče o onoj ozbiljnosti, 
kojom se je Palacky bavio izučavanjem osobito ove epoke, o onoj 
obsežnosti i čvrstoći temelja, na kojih je svoje historičko poviedanje 
o njoj osnivao. U obće nije Palacky smatrao dovršenim svoje iz- 
traživanje ove i periode Gjure Podiebrada s husitskom tiesno sve- 
zane, već je uviek nastojao oko toga, da sakupi, koliko moguće, sve- 
kolike historičke viesti, koje se protežu na one dobe, da dobro utvrdi 
i odbrani od svihkolikih navalah neprijateljskih českomu narodu 
historika one posljedke, koje je hotio u djelu svom priobčiti. Zato 
nalazimo Palackoga god. 1853. u Parizu, zatim mal ne svake go- 
dine u drugih arkivih i važnijih knjižnicah domaćih i tudjih, u 
Njemačkoj, Francezkoj i Italiji, gdje s neumornom marljivošću radi 
i sakuplja historičke podatke, neobziruć se na to, da dobiveni re- 
zultat neodgovara kadkada nit iz daleka onomu trudu, što ga je 
uložio. Pa uz ova iztraživanja ipak je jošte našao Palacky vremena 
da nastavi izdavanje na českom jeziku onih svezaka svoje povjesti, 
koji su dosad samo njemački bili izašli. Tako izdade već 1854. g. 
drugi svezak prvoga diela, u kojem se opisuje sudbina českoga na- 
roda za vlade knezova Sobčslava 1. (1125—1140) i Vladislava II. 
(1140—1173), nutarnje borbe u zemlji usred razmirica, koje su 
zavladale u kući Pfemyslovac u dobi od god. 1178—1197., napo- 
kon vladu kraljeva iz roda Pfemyslova, i to Pfemysla Otakara 1. 
(1197—1230) i Višeslava (Vaclava) I. (1230—1253). Osobito je 
zanimiv ovaj svezak radi slike državnoga i narodnoga života u 
Českoj i Moravskoj u dobi po preimućtvu slavenskoj, kao što i 
radi dodataka, koje je Palacky kao priloge II[—V. knj. ovomu 
svezku pridodao, te u njih priobći članak gore spomenuti o pravu 
staroslavenskom, rodopis Pfemyslovac4, pregled visokih crkvenih i 
Svjetskih dostojanstvenik4 i činovnika, na dalje je ondje pokazao, 
kako se je zemlja dielila na okružja, te su ovo početa českoga 
rodo- i mjestopisa. 
Nu ovoliki napori nisu mogli ostati bez pogubnih posljedica za 
zdravlje Palackoga. Vać na izmaku god. 1852. morao je Palacky 
potražiti odmor od svojih radnja u mirnom podneblju južnom, te 
je morao kupati u Sternberku i liečiti se groždjem u Diirkheimu 
za Renom. 
Sretno se oporavivši, poprimi se Palacky opet s novimi silami 
posla, poimence opisivanja vieka Podiebradova u českoj povjesti. 
