168 J. J. HANEL, 
Al kod opisivanja ove periode, kao što dielomice već kod opisivanja 
epoke husitske, valjalo je Palackomu svratiti pažnju na jednu okol- 
nost, na koju se nije morao toliko obazirati kod opisivanja starijih 
period4 česke povjesti, koliko sada. Vrela naime za predhusitsko 
doba, premda su se i ova morala s velikim naporom sakupljati, bila 
su ipak ponajviše pristupačnija; isto tako bilo je već pred- 
radnja za opisivanje one dobe razmjerno mnogo više gotovih, a i 
donjekle bar izdašnih: nego za husitsku i s njom tiesno svezane 
epoke morao se je put sasvim iznovice utrti, morala su se svako- 
lika vrela izkapati, radnje pako, dosad o ovih epokah napisane, ne 
samo da nisu olakočivale novo iztraživanje, već su ga upravo prie- 
čile, te je valjalo prije svega ove zapreke sasvim odstraniti, da se 
može pristupiti novoj gradnji. Politički i crkveni odnošaji za vlade, 
kad su pisali o ovih dobah česke povjesti predšastnici Palackoga, 
bili su takovi, da je po njih bilo ne samo nepristojno, već upravo 
opasno opisati najsjajniju ovu epoku česke povjesti inače, nego kao 
epoku žalostnoga zabludjenja, kao epoku, u kojoj su razvračenost 
i sirovost na toliko mah preotele, da nije bilo niti moguće, drugimi 
sredstvi, van mačem i vatrom uzpostaviti vladu ćudoredja i pokor- 
nost pram oblastim od Boga postavljenim. Ogroman je dakle morao 
biti znanstveni aparat, kojim se je sada trebalo služiti, da budu 
rezultati, koji će se pružati, što se može objektivniji, da se što više 
sudaraju sistinom, koliko se ova dokučiti može. Savkoliki ovaj 
aparat Palacky niti nije mogao, niti je hotio u svoje povjestničko 
djelo preuzeti; navodjenjem bo svihkolikih podatak&4, na kojih su 
se temeljili rezultati od Palackoga priobćeni, promienio bi se bio i 
prvobitni karakter istoga djela, te razmjerje izmedju sada pisanih 
i prijašnjih svezakA; suzbijanjem pako dosad postojećih, više ili 
manje vjerodostojnih nazora prijašnjih i Palackomu suvremenih 
povjestnik4, pretvorilo bi se pripoviedanje historičko u polemičko 
hrvalište, nedostojno monumentalnoga djela, koje je Palacky hotio 
ostaviti narodu svome. 
Uslied toga vidimo, da sada uz glavno djelo Palackoga postaju 
djela druga, stojeća s periodami sada opisivanimi u savezu tako, da 
se u njih navode ili vrela, dosad neizpitana, od Palackoga prvi put 
na vidjelo iznešena, ter u izdašnoj mjeri upotriebljena, ili da se u 
njih ocjenjuju nazori i povjestničke tvrdnje, o pojedinih pojavih onih 
doba od drugih povjestnik& izrečene, na koliko ih Palacky nije 
mogao u obće prihvatiti, ili bar ne u tom obsegu, u kojem su se 
pružale. 
