174 J. J. HANEL, 
Povjest Česke izgubila je sada veliki dio svoje važnosti, i narod 
česki nezasjeca više u dogodjaje svjetske; nu tim jasnije se iztiču 
pojavi nutarnjega njegova života, odnošaji socialni u njihovom raz- 
voju pružajući povjestniku mnogo zanimivih točak, na koje se rado 
svraća pažnja štioca. Ovim smjerom udara sada i Palacky. Razvoj 
odnošaj& staliških i njihovu važnost u pogledu političkom, razvoj 
odnošaja crkvenih i pravnih: ovo sada poglavito razmatra Palacky, 
nepuštajuć dakako s oka i političke odnošaje, u kojih se je nala- 
zila česka kraljevina prama zemljam susjednim, na koliko su se 
ovakovi odnošaji ipak pojavili. Što je česki kralj Vladislav nakon 
smrti Matije Korvina izabran 1490. god. za kralja ugarskoga, to 
pruža Palackomu priliku, da razmatra političke odnošaje u Ugar- 
skoj, kao što i odnošaje susjednih Českoj zemalja, n. pr. u Bavar- 
skoj, na koliko su oni za česku povjest od važnosti. 
Drugi svezak istoga, petoga diela česke povjesti svršio i izdao 
je Palacky 1867. god. i onda se zaputio u Moskvu na etnografičku 
izložbu. 
Kao što prvi, sadržaje i ovaj svezak poglavito razvoj nutarnjih 
vjerskih, političkih i pravnih odnošaja českih, kako je bivao u 
zadnje godine vladanja Vladislava II. (1500—1516) i za vlade nje- 
gova nasljednika Ludvika I. (1516—1526). 
Karakteristiki osoba, znatnije u povjest ove dobe zasiecajućih, 
obijuh kraljeva, Solimana I., Ivana Zapolje, českih i ugarskih ve- 
likaša i dr. neima para u nijednom djelu povjestničkom novije dobe. 
Drugim ovim svezkom petoga diela svoje česke povjesti nakanio 
je Palacky završiti svoje djelo. Više je bilo razloga, nukajućih ga 
na to; najvažnije od njih iztaknu Palacky u predgovorih zadnjih 
svezak4. Uz veliku starost svoju, uz okolnost, što cieli jedan dio, 
i to drugi, na českom jeziku nije jošte bio izdan, za ovaj pako, 
kao što i za dio treči se je nadao, da će ga moći u formi još sa- 
vršenijoj izdati, nego li je u svoje doba učiniti mogao, uz ove okol- 
nosti bila su poglavito dva razloga, radi kojih nepokuša Palacky 
nastavljati djelo, na kojem je mal ne za čitava svoga života radio. 
Epoka Jagellonska (1471—1526) prikazuje se naime kao doba, u 
koje je zadobio državni organizam česke onaj oblik, što ga je sa- 
čuvao sve do najnovijega vremena, do godine naime 1848.: njom 
se dakle naravno zaključuje taj dio česke povjesti, koji pokazuje 
stvaranje onoga organizma, momente, koji su ovo stvaranje podu- 
pirali ili priečili, razloge, radi kojih je organizam taj zadobio sta- 
