KNJIŽEVNA OBZNANA. 181 
malo ulomaka, što ostaje o krčkom otoku dakako u knjigah (za 
arkive nezna), da jih na zgodnom mjestu zaplete s obćimi čini, 
s kojimi su se u odnošaju nalazili, te da mu trebalo mjeseca, da 
iz tih gromača, dračom i koprivom zasadjenih, njekoliko redaka 
izčupa. A koja su mu to vriela? Za staru poviest jedini C. Plinius 
secundus, i to u izdanju od g. 1616, a za svu u obće Dandolo, 
Orbini, Valvasor, Lucius, Šchoenleben, Farlati, Freschcot, Muratori, 
Kreljanović itd. a Krčelić ponavlastito. O pravih poviestnih vrelih, 
o neizdanih spomenicih , o listinah našom akademijom izdanih, o 
raznih diplomatičkih sbornicih te o razpravah i drugih sastavcih 
na sviet iznesenih u ovih zadnjih dvadeset godina, u kojih dosta 
o prošlosti našega primorja, nema ovdje skoro ni spomena. A 
da se bar stranom opravda, veli Kubić, da su Frankopani uniš- 
tili spomenike namjerom, da tako skriju svoju ovisnost od mletačke 
republike, a obratno, da je i ova satrla svaku uspomenu Franko- 
pansku, no kojim uzrokom nekaže; da se je mnogo toga raznilo i 
uništilo za brzih promiena raznih vladanja; da se je dodar izgubio 
ili prodao i zadnji prepis domaćega zakonika; ter glede ovoga, da 
mu je jedva do rukuh došlo i to slučajno nješto malo medju sobom 
si protuslovećih viesti iz sukromnih sbirka. Neimajući dakle gradiva 
pri ruci, morao je, veli, paziti na posliedice svršenih čina, da uob- 
razi stanje raznih doba, stvarajući tako okostnicu, koju će vrieme 
i dalja iztraživanja uputiti, dočim mu pravo i ta okostnica, kako 
čemo vidieti, uprav bršljava. 
Ovdje nam je odmah opaziti g. Kubiću, da su Frankopani mogli 
lasno uništiti listine tičuće se njihove podanosti prama mletačkoj 
republiki, akoprem je i to sasvim nevierojatno; nu da su Mletčani 
satrli Frankopanske uspomene, to je sasvim neistinito a i nemoguće 
bilo. Dokaz je sasvim jasan sam mletački arkiv, u kom jih ima 
danas u izobilju. Mogao se, a i morao se o tom na mjestu obaviestiti 
g. Kubić, prije nego se stavio da opiše poviest jednoga otoka, 
kojega je udes onako tiesno spojen bio skoro kroz cieli srednji i 
novi viek sa mletačkom republikom. A nije ni moguće bilo, da 
Mletčani one listine i spise unište, pošto mal ne svi mletački po- 
slovi, bili ma koje struke, do na odmaku petnaestoga vieka bilježili 
su se ukupno, dakle neodjeljeno, kronologičkim redom, u debelih 
pergamentskih svezcih po njekih redovih, kao što su: Libri communis, 
Commemoriales, Pacta, secreta consilix Rogatorum, Misti itd., te da 
su htjeli uništiti frankopanske uspomene, bili bi morali ujedno sa- 
trti i sve druge dotične dobe domaće i strane. A glede Krčkoga 
