188 Š. LJUBIČ, 
zakonika, hrvatski od god. 1388 glagoljicom napisan čuva se sada 
u Vrbniku kod g. Jos. Petrisa, te iz njega je tiskan bio od g. 
I. K. S. u II. knjizi Arkiva (str. 277—307). Latinski pako tekst 
dosta je razgranjen, te veoma pristupan. Ima ga u Rabu gosp. 
Ante Nemira, u Zagrebu Jugoslavenska Akademija iz XVI stoljeća, 
koja će ga i do mala tiskati; nalazi se jošte u knjižnici sv. Marka 
i u muzeju Correrovu (iz sbirke Cicogna c. 1196) u Mletcih, kod 
mene itd., a dosta se i o njem u periodičnih i drugih listovili pi- 
salo. Ošakase se radnje, kakovu si preduzeo g. Kubić, nedaju danas 
po ostarielih knjižurinah osnovati i razplesti, za to treba dovoljne 
priprave i nauke, puno vremena i truda a i troška, ako češ do 
pravoga uspjeha. 
Prvi dio svoje radnje, naime prirodopisni, dieli Kubić ovako: 
Glava I. Kratke viesti o Liburniji. Karner, njegovo primorje, raz- 
diobe i opasnosti. Str. 15—22. II. O otoku Krku, njegov zemljo- 
pisni položaj, razni naziv, oblik i prostor. Str. 28—31. III. Pod- 
nebje, zračište Godkokniodi uzdušni pojavi (meteore), protres od g. 
1838. Str. 31—-42. IV. Postupnost i nalikovanje tla, zemljopisne i 
vodopisne viesti. Str. 483—Đ9. V. Carstva, rudno, rastlinsko i živin- 
sko. Str. 60—68. VI. Putovanja uz obalu jeka: Str. 69—78. 
VIL Varoši, gradišta i sela. Str. 18—88. VIII. Ostrovi pripadajući 
otoku. Str. 88—92. IX. Špilja (pećina) Omišljska. Str. 92—96. 
X. Ustroj političko - crkveni; značaj fisički i ćudoredni pučanstva. 
Str. 96—106. XI. Jezici stari i novi. Str. 107—121. XII. Poljo- 
djelstvo, zanati, trgovina. Str. 121—151. XIII. Etiologija domaćih 
nemoći. Str. 1581—172. XIV. Nemoći mjestne, pošastne i kužne. 
Str. 173—248. XV. Marvinska pošast. Str. 248—256. 
U koliko se tiče staroga zemljopisa, a naposeb kakova je bila 
Ilirska prije Rimljana, te kako se rimski Ilirik ustrojio a zatim raz- 
dvojio, i od kojih je dielova sastavljen bio, obraćamo pažnju g. Ku- 
bića na našu razpravu ,o upraviteljih Dalmacije za rimskoga vla- 
danja (Rad XXXI), gdje smo o tom predmetu po izvorih potanko 
razložili. Svaku mu pako prirodopisnu crticu, navlastito za staro 
doba, pojedince odbiti, bio bi nezahvalan trud, pošto necrpi iz iz- 
vora nego iz svakojakih starih knjiga, koje danas u tom pogledu 
ni spomena nevriede, te mu uprav zato imena obično izkvarena a 
čitati krivo označeni. 
Liburni su mu slavenskoga plemena, kao što i Gali i Scite 
(str. 107); te jezik, koj se prvo govorio na Krku, bjaše celto-li- 
burničko-slavenski. Tvrdi nadalje, da su se kašnje za rimskoga vla- 
