KNJIŽEVNA OBZNANA. 191 
natrag i uspostavljeni. Povelja dužda Raineria Zena. Str. 68-—81. 
IX. Svadja medju« Ugri i Mletčani. Krk cvate pod Frankopani. 
Nasliednici Bartula II. Pobuna i osvojenje Zadra. Djela i pobož- 
nost Dujma II i njegovih potomaka. Tadašnje stanje Evrope. Rat 
medju Mletčani i Ugri. Obsada Kioje. Ivan Frankopan sudjeluje u 
oslobodjenju kraljice Marije iz Novoggrada. Rat medju mlet. repu- 
blikom i Sigismundom, te iznova Mletčani dobiju Dalmaciju. Nikola 
Frankopan nazvan Veliki. Nastavak o Krčkih biskupih. Str. 81—97. 
X. Ivan Frankopan Nikolin zadnji knez krčki. Mletčani posjednu 
Krk, i k svojoj ga državi stalno sdružuju. Pogled na Frankopansko 
vladanje na Krku. Str. 97—113. XI. Krk pod mlet. republikom. 
Vinciguerove preinake u upravi. Str. 114—130. XII. Stanje poli- 
tičko Mletaka i Evrope. Rat proti Uskokom. Patnje otočana za 
ovoga rata. Mir Madrički. Dogovor konačni u poslu otoka Krka. 
Str. 130—143. XIII. Nastavak o poviesti otoka. M. Frkić. Zadnja 
doba mletačke republike i njezin pad. Str. 143—153. XIV. Dalje 
zgode do danas. 
Poslije obćega potopa, povieda Kubić počam ab ovo, uzmno- 
 živši se čovječanski narod u južnoj Asiji tako da mu prostora ne- 
dostajalo, poče se sve naokolo širiti. Jedan ogranak podje dalje, te 
prokrčivši si stazu medju hvalinskim morem i Bosforom (?), kroz 
Traciju, Macedoniju, Epir, sjevrnu Grčku (?), Dalmaciju, Japidiju 
i Istru prodje u sjevrnu Italiju. To sumu Sciti, Jeti i Celti i drugi 
s njimi sdruženi narodi, koji pod imenom Pelasga, Istra, Japida, 
Ilira i Eneta napučiše one predjele, koji su kašnje od njih svoje 
ime dobili. Medju ovimi dakako stavlja Kubić i Liburne, koji po- 
giedoše namah sve primorje i otoke od Flanatskoga zaliva tja do 
Epira. Liburni dakle prvi naselnici i otoka Krka. Nastavlja basnom 
Jazona i Medeje na Osoru, te mnie, da se ova i Krka tiče, jer da 
je ovaj otok imao kao i drugi ondješnji iste stanovnike Brije scitič- 
koga porekla. 
Govori dalje o Liburnih i o njihovoj premoći na moru, poreda- 
jući svojevoljno njihove zgode, dajući jim granice, koje nisu nikada 
imali, i pripišujući jim stvari, koje se njih ili nikako ili izključivo 
netiču, a mnogo jih napriečac kuje. Liburni su na pr. po Kubiću 
zauzimali svu obalu s otoci od Istre do Epira, dočim se dobro zna, 
da nisu prelazili rieku Krku, a da su dalje Iliri u svojih raznih 
plemenih stanovali; ta njegova Liburnija bila bi se dielila na pre- 
kogorsku i na primorsku, dočim je svakomu poznato, da su Liburni 
samo uz more i na otocih pribivali. Po Seymnu od Kija kaže, da 
