192 Š. LJUBIČ, 
su otoci Apsirtidski, Eletridski i Liburnički imali do 150,000, sta- 
novnika, dočim ovaj spisatelj govori o cielom primorju uz jadransko 
more, te označuje njegovo stanovničtvo kao neizbrojivo (Geogr. 
Graeci min. Parisiis 1855. I. p. 211 v. 375—378): 
Sinum Adriaticum ferunt 
barbarorum multitudinem circumhabitare 
centum ferme et quinquaginta myriadibus! 
regionem optimam colentium et fructuosam. 
Po Kubiću Toskanci (Tirenci?) izgonjeni od Celta, pribjegnuvši 
k Liburnom, nadjoše, da jim žene Amazonke, kako jih Silax opi- 
suje, i da jim ta navada po svom rodu dakako scitskom. Te da 
bolje okriepi, po nas našara, tu basnu, primjećuje, da je dosta spo- 
menuti junačku obranu solinskih žena (i te mu Liburkinje dakako 
i Amazonke) proti Octavianu (sic). Sreća da mu nepoznato bilo, 
kako su isto tako radile god. 1483 korčulanske Amazonke proti 
Gjenuvezom na obranu krilatoga lava! Mnogo bi vremena trebovalo 
i hartije, da se sve iztriebi i od suvišna izčisti, što je tu g. Kubić 
još naveo o Liburnih i o Ilirih do pada rimske države. G. Kubić 
mogao je prvo doba krčke poviesti sjajno izpuniti a znanosti liepu 
zaslugu izkazati, da se je stavio duboko proučavati spomenike, koji 
se iz predrimskoga doba izkapaju u izobilju i od samoga najdra- 
žijega kova na krčkom otoku, i kojih smo mi sami u ondješnjih 
gromačah ne daleko od Vrbnika pomoću vrloga vrbničkoga župnika 
Zakarije i drugih ondješnjih prijatelja dosta iznašli, i našu muzealnu 
predhistoričku sbirku s istimi obogatili. Ovi su mu prije mogli pružiti 
sigurni trag za proučavanje prvih stanovnika na Krku nego li Far- 
lati, Krčelić, Kreljanović, kojih se vierno drži, akoprem su novija 
iztraživanja na samih izvorih njihove zablude odlučno zabacila. Za 
drugu t. j. rimsku dobu mjesto se na dugo a vele često površno i 
pogriešno zabavljati sa obćom ili ilirskom poviesti, mogao se s ovom 
samo u njekih crtah služiti, da iztakne obširnije ono, što se Krka 
pobližje tiče ili bi se vierojatno ticati moglo, na pr. bitku, koja se 
god. 49 pr. Is. dogodila medju Krkom i kopnom, a ne kod Kor- 
čule (Florus 2, 13: Curictico litore; — Lucanus 4, 406: gente 
Curetum ubi scr. Curictum; unde emendandum, quod traditur apud 
Caesarem 6. c. 3, 10: ad corcyram. V. Momm. C. I. L. III. 398). 
Mommsenova iztraživanja (Rom. Gesch. V. 10.) bila bi mu dosta 
1 uda, a80c, %, unziihlbare, grosse Menge. Gew. eine Zahl von zehn- 
tausend, daher dćxa uvptadče = 100.000 (Pape II. I. 214). 
