KNJIŽEVNA OBZNANA. 195 
U VI. glavi povraća se naš pisac na svoje Frankopane. Ovdje, 
akoprem se pozivlje na Ammiana Mar., Claudiana, Sv. Jerolima, 
Baronia itd., mal ne sve ipak vadi iz knjige Klara Paskonia pod na- 
slovom , Triumphus coronatae reginae Tersactensis“, te još: ,,Hic- 
toricus progressus Mariani Triumphi et Frangepanae Aniciae pro- 
samae (Venetiis 1744)“, gdje ne samo ni sienke nema zreloj raz- 
sudi, nego mnogo ćeš toga naći izkovana ili izopačena. Kaže naime 
g. Kubić, da kroz nastavše nerede za barbarskih vlada u Italiji 
buduć se podigli u Rimu na vlast i moć ljudi prosti i zločinom 
okaljani, ovi nisu trpiti mogli starih slavnih porodica, koje su toga 
radi ili stradale ili izbjeći morale. Veli dalje, da ovo zadnje, t. j. 
bjeg, odabra i staro-slavna Anicia Frankopanska porodica; te znade 
nam kazati po Panviniu i po njekih starih uspomenah, da se je 
prvi maknuo njeki Elisej (god. 803), koj se u Fiorenci nastanio, 
te da je od njegova koljena proizašla obitelj Aldighiero sa slavnim 
Dantom. Za ovim oko god. 823. bila bi se iz Rima izselila tri 
obrata, Ugo (Augustin), Mihail i Nikola Frankopani u Mletke. Ugo 
prodje u Apuliju, a odavde u Švajcarsku, te od njega bila bi po- 
tekla habsburžka carska porodica. Za Mihaila pako kaže, da je 
praotcem postao slave mlet. obitelji Michieli; a za Nikolu, da su 
njegovi potomci svoje prezime sadržali i u Mletcih proživili do g. 
1340. Slave se zatim kneževske porodice, s kojimi je Frankopan- 
ska obitelj tečajem vremena u rodstvo došla; te nemožemo da ne- 
spomenemo ovdje bar jednu od _ mnogobrojnih smješica tu punom 
šakom nanizanih , naime da joj u rodu bila ,/ antichissima prosa- 
pia dei Lubich (jeli Kubić? ili Subić?), da ecui discese Mladrito 
(sic) principe della Dalmacia, sovrano de Bosniaci“. Nabrajaju se 
dalje glavni članovi Frankopanske porodice, medju kojimi papi 
(Aureliaca tli Oriaga) # pokraj Malamoka, kako da su to dokazali 
Lučić, Foscarini i Filiasi, svjedoči pop Osip Cappelletti, liepo Dnet- 
.čanin (I. 175—8), 2 još da su se narugali onim, koje su pomislili 
na Krk“. Nego Lučić (li. Il. e. 2) i drugi nisu ni ma šta dokazali, te 
Romanin o tom ni slovca; a mi smo tomu Cappelletiu, dieleć mu lekcije o 
mletačkoj poviesti (In risposta al prete Gius. Cappelletti ece. Venezia 
1860) dokazali, da se je tu uprav radilo o Krku (str. 14). Ovdje dosta 
budi napomenuti, da ne samo Dandul i Sabellico, nego i sam Ivan Diakon, 
dužda Orseola drug na putu po Dalmaciji (998) piše izrično: ,interea 
Obelerius dua, qui apud Constantinopolim exilio fuerat dampnatus, 
Venetiam reciprocavit, et in Vigilia civitate apud Curidum (nota: 
Curidum aut fortasse Curiclum, est hodie Cormehia in insula Veglia 
Drope eiusdem vocabuli oppidum) sese retrusit ete. (Pertz VII. p. 16). 
šk 
