KNJIŽEVNA OBZNANA. 197 
drugo, Biograd, Trogir i Spljet, gdje se s Neretvani pomirio; da je 
silom predobio samo Hvar i Korčulu, bez dvojbe tada gnjezda sva- 
kojakih gusara; te primiv napokon odanost dubrovačkoga posla- 
ničtva, da se je slavodobitno vratio u Mletke. Ivan Djakon nema 
dakle ni slovca o privoli iztočnoga dvora, niti spominje ma koga 
sukoba s Hrvati za Orseolova putovanja; kaže dapače, da je u to 
doba vladao nad Hrvatskom kralj Držislav (već tada od istočnoga 
dvora odlikovan naslovom eparhe i patricija i pripoznat kao kralj 
Hrvatske i Dalmacije. Tom. archid.), i da se je radi priestola_na- 
lazio u zavadi sa svojim bratom Kresimirom (Šurigna), da je dužd 
ovoga uzeo tom prigodom u svoju zaštitu i dao njegovu sinu Stje- 
panu svoju stariju kćer Hicelu za ženu. Tadašnji dakle polazak 
mletačkih brodova uz Dalmaciju nije ni u čem promienio dotadašnje 
stanje u ovoj državi; s Hrvati nije bilo sukoba, možda muče pre- 
gorili mlet. danak; gradovi ostadoše i nadalje pod upravom iztočnih 
priora, osim valjda Zadra, te stoprv za god. 1018 znamo to, da 
su se Krk i Osor po svojih biskupih i priorih mlet. vladi obvezali 
na njeku godišnju počast, što pako uz obstanak iztočnoga priora 
za pravo podaničtvo neslovi. Ništa ne manje Kubić zna nam ka- 
zali, da je njeki Dario od mlet. frankopanske loze Nikoline pratio 
Orseola na onom putu, te da mu je tom prilikom mlet. republika 
nagradila zasluge darom otoka Krka, imenujući ga s prva jedno- 
godišnjim knezom. Puka izmišljotina! | 
Glavu sedmu počima Kubić tim, da, buduć Hrvati napali mal 
ne sve dalmatinske prediele, god. 1018 doleti mlet. dužd Oto u 
Dalmaciju, i da jih je svestrano razagnao, te od Dalmatinaca pri- 
mio prisegu vjernosti i obvezu na godišnji danak. Vrelo mu u tom 
Dandulova kronika; nego ova spominje samo, da je Kresimir III 
navalio bio na Zadar, koj je vierojatno u tom vršio želje carigrad- 
skoga dvora, od koga odlikovan bjaše naslovom Patricija (Tom. 
Archid.), a nekaže nipošto, da su Dalmatinci u Zadru mlet. duždu 
podanost zaprisegli, no jedva to, da su se na duždovu povratku, 
kako smo gori napomenuli, Rab, Osor i Krk (a to nije jamačno 
ciela Dalmacija) obvezali Mletčanom samo na njeku godišnju po- 
čast. A da se nije tada u Krku nalazio načelnikom grada ili kne- 
zom ni gori pomenuti Dario ni ma koj drugi tobož Frankopan, 
kaže nam jasno listina tom prigodom sastavljena (srp. 1018) u po- 
gledu one počasti, pod kojom se nalazi ,signum manus Andree 
prioris* tada gradski načelnik (Farl. V. 639). 
Napreduje naš pisac sa dobro poznatom pričom Ulfa i Cenede, 
