> SVECANA SJEDNICA 
JUGOSLAVENSKE AKADEMIJE ZNANOSTI I UMJETNOSTI 
dne 25. studenoga 1876. 
I. 
BESJEDA 
PREDSJEDNIKA DRA. FR. RAČKOGA. 
Velenčena gospodo akademici, visoko poštovani slušaoci ! 
Otvarajući ovogodišnju svečanu sjednicu pozdravljam vas iskrenom 
radošću, što nam se iznovice daje prigoda, da se osvrnemo na go- 
dišnji trud naše akademije. U tajnikovu izvještaju razvit će se, go- 
spodo akademici! vjerna slika radnje naše i naših književnih dru- 
gova tečajem prošle akademičke godine; u njem predložit će se 
račun o godišnjem dobitku naše umne glavnice; pa ćete i vi i pri- 
jatelji naši izazvani biti na razmišljanje, što bi sve trebalo učiniti, 
da se naš zavod bržim, ako je moguće, korakom primakne konač- 
nomu zadatku svomu. 
U razsudjivanju našega književnoga i naučnoga rada ima se prije 
svega uzeti u obzir ono prosvjetno podnebje, pod kojim naša aka- 
demija živi, i ono prosvjetno zemljište, iz kojega ona hranu crpa. 
Jer kano što taj zavod naš, htjeo ili nehtjeo, stoji pod uplivom 
onoga prosvjetnoga podnebja i zemljišta, tako bi i svoj zadatak 
promašio, kada se ne bi na nje u svojem radu osvrtao. Kod inih 
takodjer naprednijih i većih naroda znanstveni zavodi niesu bili i 
ni sada niesu drugo van duševni samonici njihova umnoga života i 
mjerilo prosvjetnoga jim stanja, ili zastupnici težnje za samostal- 
nošću na polju nauke, koju je neodvislost na polju državnom obično 
predhodila. U tih prosvjetnih i javnih odnošajih, u kojih su znan- 
stveni zavodi postali, odsječen jim je ujedno pravac i smjer djelo- 
vanju njihovu. Vi znate, da je primjerice u kolievci novovjeke 
prosvjete, u divnoj Italiji, prieporod književnosti u XV. stoljeću 
