208 SVEČANA SJEDNICA JUGOSLAVENSKE AKADEMIJE. 
uzdani romanski živalj u primorju, t& olahkotio odpadnuće Dalma- 
cije. U takovu položaju hrvatski je narod kroz više vjekova slabo 
sudjelovao na polju narodne književnosti; te se za to lasno razu- 
mije ona praznina u hrvatskoj književnoj povjesti srednjega vieka. 
Naprotiv u iztočnoj polovici našega droimenoga naroda, u samo- 
stalnoj državi Nemanjića, nasta u ono doba tolika radenost na polju 
prosvjetnom, da sudeći po preostalih spomenicih iz svih grana su- 
vremenoga područja umnoga ne bi izlišna nada u samosvojan raz- 
vitak svih narodnih sila kada bi radenost ona mogla bila potrajati 
do sveobćega preobražaja nauka u drugoj polovici XV stoljeća. Ali 
upravo u ono doba, kada su izpitivanja klasičke davnine sve ple- 
menite duhove obuzela bila; kada su se živući jezici o tih uzorih 
usavršivati stali; kada je u svih granah ljudskoga umienja neobična 
vreva nastala; kada je nov izum štampa, nove stečevine u sve kra- 
jeve neznanom prije brzinom raznositi počela, kada je ,reformatio“ 
svih javnih odnošaja obćenitim uzklikom postala — upravo na tom 
znamenitom prielazu iz srednje u novo doba, snadje veći dio bal- 
kanskoga poluotoka užasna katastrofa na Kosovu, kod Trnova i 
Jajca. Tuj su uništene mučne stečevine prošlih stoljeća, uništene 
bez nade da će pobjeditelj, kano što se to dogodilo na zapadu 
s germanskim i na jug-iztoku sa slovenskimi slavodobitnici, pobie- 
djen biti većom prosvjetom svojih kršćanskih podanika. Malo po- 
slje pisao je talijanski historik i geograf Petar d' Anghiera glaso- 
vitomu humanisti i učitelju našega E. L. Crievića, Pomponiju Letu, 
izmedju ostalih i ove rieči: ,Našemu bi vremenu pridržano vidjeti, 
koliko se proširuju naše misli, i kako se tolike nove stvari iznenada 
prikazuju na obzorju“. Tako i bijaše u ostaloj Evropi: ali jug- 
iztočnomu dielu njezinu stiešnjavale su se misli, na obzorju njegovu 
prikazao se krvavi mač. Sve misli i svi osjećaji naroda utekoše se 
u obitelji i crkvu; pjesma posta mu utješiteljicom i buditeljicom nade 
u sretniju budućnost. 
Od svih stečevina nove prosvjete ubrao je mrvice onaj diel hr- 
vatskoga naroda, koj živeći ili u slobodnoj obćini dubrovačkoj ili 
pod zaštitom mletačkoga lava stajaše u neprekidnom doticaju s pro- 
sviećenom Italijom. Daleko budi od mene misao koprenom neuva- 
zenja zastrti ovu jedinu svjetlu točku na prosvjetnom obzorju pro- 
šlosti naše; ali to će mi se dopustiti, da se luč njezina nije daleko 
po narodu razprostirala. I od pojedinih umnih sinova, kojih djela 
znanosti i umjetnosti izpunjuju listove tudje povjesti, slabu je korist 
narod naš imao. Uz Franju Patricija, uz Anselma Bandurića, uz 
