BESJEDA PREDSJEDNIKA FR. RAČKOGA. 209 
M. Antuna Domina, uz Marina Getaldića, Bartola i Rugjera Bo- 
škovića, uz Jurja Baljiva, uz Julija Klovija, Andriju Medulića, Mar- 
tina Kolunića i Lucijana Vrananjina, ležale su u zemlji hrvatskoj 
na ugaru filosofija i arkeologija, matematika i astronomija, fisika i 
medicina, slikarija, rezbarija i graditeljstvo. Ovih i drugih učenjaka 
i umjetnika imena mogu se u našoj povjesti spominjati gotovo samo 
u toliko, što nas sjećaju, da duševna sveza izmedju hrvatskoga na- 
roda i zapada ni je prestala ni onda, kada se mačem u ruci borio 
za svoj život, i da su nauke i umjetnosti zapada našle dičnih za- 
stupnika i u domovini našoj i u crnih danih njezinih. 
Naši indi učeni i učevni zavodi, koji su u naše doba iz probu- 
djene sviesti narodne nikli, našli su i nalaze prekinutu nit pro- 
svjetne predaje u domovini — a izvan nje nepregledivu zalihu umnih 
plodova, koju je duh ljudski posljednjih stoljeća postupice i nepre- 
kidno sakupljao; našli su i nalaze narod po vjeri razdvojen i raz- 
trojen, po mišljenju i osjećanju pociepan, po državnih tvorbah raz- 
strgan, po odgoju nerazvijen — a prieko granica njegovih velike, 
moćne, prosviećene narodne zadruge. Odavle će se lasno pojmiti i 
opravdati, što misaoni rodoljubi stoje zamišljeni pred ogromnošću 
zadatka, kako da narod, kako da zemlja u najkraće vrieme i naj- 
jednostavnijimi -sredstvi dostigne u svih odnošajih, što se drugdje 
tečajem vjekova postiglo; što bismo i mi, štovani drugovi! rado, 
da naša akademija po svojem radu stupi skoro u red onih inostranih 
zavoda učenih, koji su već u postanku svojem našli jur prilično 
obradjeno polje nauka. 
Medju tiem znajući, da biljka narodne prosvjete korien hvata i 
uspieva, kada se znojem više naraštaja zalieva, možemo umireni 
biti, ako samo naša akademija prema potrebi zemlje radi, koliko 
više može — možemo u tom slučaju umireni biti tiem više, što se 
mi koristimo gotovimi rezultati nauke, do kojih su se drugdje tek 
dugotrajnim trudom dovili. Možemo umireni biti i odatle, što mirno 
i nepristrano oko vidi, kako se sile naroda danom kriepe, podloga 
javnomu životu u svih odnošajih razširuje, sviest o suvislosti srod- 
nih plemena raste; kako se napokon približava vrieme, u kojem će 
se svi djelovi balkanskoga poluotoka natjecati na trkalištu znanja i 
umienja. 
Tiem bi ja ovu besjedu svoju završiti mogao. Ali budi mi dozvo- 
ljeno nješto ,pro domo“ dodati. 
Vi ste, vele štovana gospoda akademici! u glavnoj skupštini od 
20. 0. m. izvoljeli jednoglasno izabrati me predsjednikom akademije 
R. J. A. XXXVII. 14 
