210 SVEČANA SJEDNICA JUGOSLAVENSKE AKADEMIJE. 
na sliedeće tri godine, prem sam vam očitovao bio, da je moje bo- 
ravljenje u Zagrebu na dulje postalo neizvjestno. Ja primam vaš 
izbor ne samo za dokaz vašega pouzdanja naprama osobi mojoj, 
za koje vam se prijateljski zahvaljujem, nego i za izraz volje vaše, 
da ostanem na čelu našega zavoda, dokle god sam u sredini vašoj. 
I ja se toj volji vašoj pokoravam. Ne trieba vas uvjeravati, da ja, 
gdje god bio, ne bi ni mogao prekinuti sveze s akademijom, koju 
sam pomogao dići na noge i o kojoj sam uvjeren, da može biti ne 
posljednjim faktorom u podizanju naše narodne prosvjete. A stajati 
na čelu zavodu, kojega članove veže ,charitas et concordia“; gdje 
se svaki oblačac razprši, čim se pojavi; i gdje svaki u težih pita- 
njih imade pred očima one liepe Hanibalove rieči: ,multa, quae im- 
pedita natura sunt, consilio expediuntur“ (lit. Liv. XXV, 8) — 
stajati na čelu takovu zavodu i dično je i ugodno. 
lI. 
IZVJEŠTAJ 
TAJNIKA DRA, P. MATKOVIĆA, 
Prije nego nacrtam sliku djelovanja jugoslavenske akademije zna- 
nosti i umjetnosti za prošlu akademičku godinu, dužnost mi je pri- 
pomenuti, da je akademija ove godine smrću izgubila četvoricu 
svojih odličnih članova, i to dva počastna i dva dopisujuća člana. 
Pokojnim Mihajlom Petrovićem Pogodinom, koj je dne 
8./20 prosinca pr. godine u Moskvi preminuo u 76 godini svojega 
života, nije samo ova akademija izgubila svojega odličnoga počast- 
noga člana, već je smrću njegovom slavenskoj nauci zadan silni 
udarac, jer pokojnik bješe svoj život posvetio proučavanju slaven- 
skoga života, a osobito duboku izpitivanju ruske historije, i tuj je 
on mnoge česti u historiji svojega velikoga naroda znamenito raz- 
bistrio. 
Drugu ljutu ranu zadade smrt braći českoj, a osjeća ju i ova 
akademija, ugrabiv joj počastnoga člana dra. Franju Palac 
koga, slavnoga českoga historiografa, koj je dne 26. svibnja o. g. 
u Pragu preminuo; jedva što mu je i ova akademija pridruživši se 
obćemu slavju prije nekoliko nedjelja čestitala kad je svetkovao 
četrdeset. godišnju uspomenu što je prvu knjigu česke historije na 
sviet izdao. Smrću Palackoga slovenska je nauka premnogo izgu- 
bila, osobito pako česki narod, kojega je on, odkrivši mu slavniju 
