212 SVEČANA SJEDNICA JUGOSLAVENSKE AKADEMIJE, 
vladalačka kancelarija uredjena u drugih takodjer romanskih i ger- 
manskih državah srednjega vieka, pa tako i u Hrvatskoj. Izpi- 
tujuć kritički izprave, koje su izdane iz hrvatske dvorske kancela- 
rije dolazi do rezultata, da su one sastavljene u dvorskoj kancelariji 
po nekom obrazcu, a taj se, kano i drugdje po Europi, prislanjao 
na davne rimsko-bizantinske obrazce za sastavljanje pisama u raz- 
ličitih odnošajih javnoga života — Na ovu se razpravu prislanja 
druga o starih priepisih hrvatskih izprava do 12. 
vieka prema maticam, u kojoj učeni akademik dokaza, da 
su se u nas kao što i drugdje, priepisi sačuvali to na posebnih 
artijah, to u zbornicih. Navodeć zbornike potanje razpravlja o 
zborniku bivše opatije sv. Stjepana kod Spljeta, o kojem se trudi 
dokazati, da je bio sastavljen godine 1201, pa da je za vladavine 
mletačke, po svoj prilici početkom 16. stol., bio preveden na tali- 
janski. Izpitujuć prepise dokazuje primjeri kako nam i službeno 
ovjerovljenje starih priepisa nezajamčuje vjernost i točnost njihovu, 
te dolazi do rezultata, da nevještim prepisivanjem starih listina nije 
ni jedna čest njihova ostala nepoštedjena, s toga da je dužnost 
nauke kod izdavanja tih spomenika uzpostaviti im prvobitni oblik. 
Ovom prilikom svraća akademik pažnju na neke listine patvorene 
i preradjene, koje su do sada pravimi smatrane bile. — Isti član 
priobći nekoliko listina, kojimi se dopunjuje historija  hrvatsko- 
slovenske bune od god. 1573, koju je izdao u VII. knj. Starina, 
te kojimi se odmetničtvo Frana Filipovića u isto doba razjasnjuje. 
Pravi član Armin Pavić u svojoj razpravi ,kako su na- 
domještena pjevanja 14.115. u Gundulićevom Osmanu“ 
spominje još neka argumenta, kojimi nastoji podkriepiti svoju hipo- 
tezu, da je Gundulićev Osman još nedogotovljena sastavina dviju 
od prije napose spjevanih epskih djela: Vladislavijade i Osmana. 
Posljednje da je sadržano u pjevanjih prvom i u pjevanjih 16 do 
20; a dielovi prvoga da su od sastavitelja, poglavito u pjevanjih 
devetom, desetom i jedanaestom, upotrebljeni. Za pjevanje 14i 15 
drži akademik, da se ni nedaju ispuniti osim ako bi pjesnik i dalja 
pjevanja prenačinio prema intenciji pjesnika pjevanja prvoga do 
petnaestoga. O Sorkočeviću nastoji akademik pokazati, da je ostao 
vjerniji namisli pjesnika pjevanja 1—19, o Mažuraniću pako poka- 
zuje, da je namisao onoga pjesnika napustio, te je pjevanja 14. i 
15. izpunio drugačije, a ne kako to sadržaj onih prvih pjevanja ište. 
Pravi član Šime Ljubić u svojoj razpravi na obranu 
pravosti staro-srbskih zlatnih novaca odkritih g. 
