PRILOG ZA POVJEST GLASBE JUŽNOSLOVJENSKE, 45 
nimi slovjenskimi plemeni, razštrkanimi po dalekih krajevih, t. j. 
nikakova družtvena dotika medju Rusi i Česi, Poljaci i Bugari, 
Korutanci i Polabljani. Ne možemo dakle nikako pomisliti, da bi 
8., 9. ili 10. vieka, prostorom toli udaljena plemena bila viećala, 
kako bi zajedničkim sporazumkom uglavila nazove onih stvari i 
pojmova, koje bi bilo ovo ili ono slovjensko pleme upoznalo. To 
najbolje znadu austrijski Slovjeni, koli je težko uglaviti takvih za- 
jedničkih nazova još danas, kada nam takov posao svidja olakšava 
narasla obrazovanost i napredni duh znanosti. To nas pako ovlaš- 
ćuje reći, da nazivi stvari i pojmova, jednakih u svih slovjenskih 
narječjih, potiču iz one dobe, kada su Slovjeni živjeli u zajedničkoj 
domovini, te da su ih po tom rabili već prije, nego li se pojedina 
plemena odciepiše od svoga debla.“! 
Po ovih Vocelovih riečih možemo izum gusala staviti ako ne već 
u raniji viek, a ono bar u treći ili najkasnije u četvrti poslije Isusa. 
Da su gusle izumljene u Evropi, a da nisu ovamo doniete iz sta- 
rih azijskih siela?, svjedoči nam do volje sanskrit i litavština. Sans- 
kritska bo literatura ne spominje nigdje kakve gudaljke, dočim ne 
samo kaže imena glasbalom, rabljenim u staroj Indiji, nego ih često 
i opisuje vrlo na tanko i pomno. Po kazivanju Gerberovu spominje 
i razpravlja knjiga ,5oma“ ili ,Ragavibhode“ ova glasbala: Vina, 
Udukai, Naguar, Karna, Otou, Nagassaran, Cojel, 'Turti, Matalan, 
Tal, Basarče, Tumeri, Buri, Tutare, Combuo i Tare. Vina da je 
bila glasbalo sa žicami (lira, arfa ili što takova), a ini strojevi svi- 
raljke, udaraljke i zvona. 
Isto tako ne ima u litavštini ni jedne rieči poput ,gusala“ ili 
»redava“. Da su gusle bile izumljene u Indiji, to bi ih zaisto po- 
znavali Litavci, koji su u pradomovini bili istoga roda sa Slovjeni, 
te došli u Evropu najkasnije, dakle poslije Slovjena. Ali ih oni nisu 
poznavali, pa samo za ina glasbala, najpače za sviraljke i uda- 
! Vidi k tomu Vocelovo djelo ,,Pravčk zeme Česke“ 
o Seoba Slovjena iz Azije, koji su u Evropu došli bez dvojbe kasnije 
od Germana, bi po prilici u 7. ili 8. vieku prije Isusa. Sravni Sehlegelovo 
»>prache und Weisheit der Inder“ Heidelberg. 1803 str. 1. 
»Doba, kad su Slovjeni sjeli u Evropu, jest peti viek prije Isusa, premda 
svi znaci vele, da je to bilo dosta vremena prije sjednuća Skita i Sarmata 
na obale Ponta i bližnje sjeverne krajeve. Ali do ikoliko znatne naseobe pro- 
šlo je svakako više vjekova, a ovo nam ponešto tumači gonetku, kako to, da 
su se Slovjeni izmedju svih azijskih naroda najkasnije pojavili na pozorištu 
poviesti.“ Dr. Gregor Krek: ,,Einleitung in die slav. Literaturgeschiehte.“ 
1. str. 39. Gradac. 1874. 
