PRILOG ZA POVJEST GLASBE JUŽNOSLOVJENSKE. 51 
»Perska je husla s vratom i glavom duga dvie renske stope. Dno 
varjače od hrastovine otanko je i sasma plosnato, naprotiv pokrov 
od javorovine visoko je sveden i ima tri glasice. Strane od hra- 
stovine znatno su zaobljene, Hvataljka i glava, kao i zapinjača su 
od javorovine. Kobilica (mužik) razmjerno je visoka, tako da su od 
hvataljke nešto odaljene one tri strune, koje nisu kao kod obična 
violina pripete na obijuh stranah, nego na čekrcih pod njom namje- 
štenih, a ugodjene su u: d—a—e. Gudalo ,smć6k“, kojim se vije po 
tom glasbalu, dugo je kao i husla, napeto strunami konjskimi i jako 
kao gudalo violoncela. Zvuk serske husle oštar je i prodiran.“ 
O domri i s krzypcih pozivljem se tim radje na jednoga ruskoga 
i jednoga poljskoga pisca, što sene mogu pohvaliti, da bih bio ta- 
lenta, u naše doba toli obradjena, da pripovieda o stvari, koje ni 
sam ne poznaje. 
Rus Atanasiev piše: ,G. Makucki nazvanie muzikalnago instru- 
menta ,Domra“ (d'mra), proizvodit od sanskr. ,dham“, litovski 
»dumeti“ (dumju), drevno-slavjanski ,duti“ (d'mu). Poljskija skazki 
razkazivajut o gusljah-samograjah, i to izdajut čudnije zvuki ,že 
v calim dworze zdrowi w skoczny taniec poszli, chorzy wnet po- 
zdrowieli, smutni smiat' sie zaczeli.“ V Miniaturjah srednjovjekovih 
rukopisej car David izobražaetsja igrajušćim pered grobom Spasi- 
telja, dabi zvukami muziki probudit jego iz mrtvih“., 
Sovinski veli u ,Les musiciens Polonais et Slaves“ na strani 
DO: »Skrzypeć (Violon). Le nom de cet instrument, en langue po- 
lonaise, vient du crissement (skrzyp)* expresssion qui indique un 
son dćsagrćable a | oreille, mais que I art parvient a rendre sć- 
duisant et enchanteur. L/artiste qui joue du violon, comme celui 
qui joue de la fldte, ne font qu imiter la voix humaine, sans en 
ćgaler le charme. Le violon fut connu dans I antiquitć; on repre- 
sente Apollon, sur de vieilles mćdailles, jouant d' un instrument a 
trois cordes qui resemble au violon. (?) La forme rapelle celle de 
la lyra ,mais d' une lyre perfectionnće, qui joint a I avantage de 
prolonger le son, la richesse des modulations, que la lyre ne pos- 
sćdait pas“. 
! A. Aranacies ,lloeritueckia Bosspbnmia CaaBaHe“;  MoekBa 
1866, rom IIl, nar. 784. 
* U Hrvata i Srba znači ,,škripiti“ ono što njem. ,,knarren, knirschen“ ; 
škripka ili škripaljka bila bi po tom ono, što njem, ,,Knarre“ t. j. veskalo 
koje daje od sebe škripeći zvuk. U nekih se niku Hrvatske zove cindra 
(Zither) i skripica ili skripka. 
