52 FR. Š. KUHA, 
Valja nam ovdje napomenuti još dvie odlike (suvrsti) gusala: 
»lyra rustica“ (iyra pagana) i ,kobza“ (zvana i ,bandoska“*). Ni 
jednoga ni drugoga glasbala ne poznaju južni Slovjeni, ali je znadu 
Česi. Lyra, česki ,kolovratek“ (njem. Leier), nalika je dolnjemu 
dielu »viole d' amour“-a, u čijih stranah ima 10—12 tipaka ('Tasten, 
Claves), po kojih se prebire ljevicom. Na kolovratku su napete če- 
tiri crievnice (crievne strune, Darmsaiten), koje se stavlja ju u ti- 
tranje ne gudalom nego drvenim kotačem, komu je rub kolofonijem 
namazan. Od vrćenja toga kotača dobi glasbalo ime ,kolovratek“. 
Kobza ili bandoska, glasbalo samo u Českoj poznato, jest obi- 
čan vrč napunjen s vodom. O količini ulite vode visi sitnoća ili 
krupnoća glasa. Preko zjala napne se komad kože, kojoj se na 
sredinu metne nekoliko konjskih struna. Ove se strune vuku zamo- 
čenim prstom amo tamo, kad se hoće izmamiti toj ,kobzi“ glas, 
koji je violoncelu nalik." 
Ako i nije kobza guslami, ipak to nešto znači, što ju je Come- 
nius (Jan. Ling. 6. LXXVIL) uvrstio medju gudaljke. S toga ni- 
sam ni ja smio te dvie pavrsti mimoići. 
Gudalo gusalsko ne imadjaše u staro doba posebna imena; Slo- 
vjenom se činjahu gusle i gudalo tako nerastavnimi, da bi tek oboje 
činilo jedno glasbalo. Razna imena, kojimi se zove gudalo u slo- 
vjenskih narječjih, čeda su one dobe, kada bijahu Slovjeni već raz- 
lučeni u razna plemena. U starom jeziku panonskih Slovjena zvaše 
se gudalo gpayano ili avi (avyay), u Rusa: CMBIK, CMBI4OKB, u Po- 
ljaka: smyk, smyozek, u Čeha: smyčec, u lužičkih Srba: smćk, 
u Slovenaca: lok; u Hrvata i Srba: gudalo (gudilo, lučac, vijalo). 
Starim dakle piscem stranih naroda bijaše ne malo neprilično, pro- 
zvati gusle ili gudalo u svojem jeziku; nazvaše ih sada ,cithara“, 
»lyra“, sad ,pandora“ ,crouth“, ,fides“, a gudalo sad ,tympanum“, 
»organum“, sad ,pulsatio“, ,vielle“, ,fiedel“, ,machina“, ,areu“ itd. 
Znam, da bi se ovdje lako moglo zapitati: jesu li te ondašnje 
gusle bile upravo gudaljka, a ne možda kitara ili lutnja? — "Tu 
sumnju mogu dokinuti ovimi pozitivnimi viestmi. U pentikostaru 
slovjensko-iztočne crkve jest u duhovnoj pjesmi mjesto, odkuda se 
jasno vidi, da se riečju ,Epaijano“ ne može razumjeti ino do gudala.? 
Pjesma je od Jovana Damaskina, a bila je, kako većina učenjaka 
! Vidi Dlabaez ,,Etwas iiber die musikal. Instrumente der alten Slaven.“ 
svez. 7. str. 98. 
* Inače znači ,,brencalo“ obično bat sa zvona (Glockensehwengel), dakle 
i ovdje stroj, kojim se zvukovi mame iz zvučna tiela. 
