D6 FR. Š. KUHAČ, 
tako spjevahu i Slovjeni svoje junake već onda, kad Grka ni ne 
poznavahu. Grčki narod bijaše doista obrazovan, ali oteem slovjen- 
skoga ne bijaše, a mi bi ga previše počastili, kad bismo rekli, da 
je Slovjene odgojio. 
Grčki pisac Theophylaktos veli u V. knjizi, 2. glavi ,chronike“, 
da je za cara Mauricija, kad je ovaj godine 992 pripravljao vojnu 
na Avare, uhvatila carska tjelesna straža tri Slovjenina, koji nisu no- 
sili uza se nikakova oružja, nego samo gusle (,citharas“). Na upit 
Mauricijev, od koga li su naroda, iz koje li zemlje, i zašto obilaze 
rimskimi mjesti, odgovoriše, da su Slovjeni, da stanuju uza sjeverni 
Ocean ....i da se bave samo glasbom, jer da ne ima željeza 
u njihovoj zemlji, te da s toga ne znadu baratati oružjem, da živu 
u miru i pokoju i pjevaju uz gusle, ne znajući trubiti u trublju.“ 
— Vjeran latinski prevod toga mjesta iz ove kronike glasi ovako: 
»Cum Mauritius bellum adversus Avares apparatum in Thraciam 
profectus esset (a. D92): viri tres Selaveni genere, nec ullo ge- 
nere armorum praediti, tantum modo citharas (x:940x) gestantes, a 
satellitibus imperatoris capiuntur. (Quaerit ex iis imperator: qua 
gente oriundi, qua regione, quibus de campis romana loca obeant? 
Respondent se Selavos esse, ad oceanum occidentalem habere 
sedes; chaganum eo legatos ad colligenda auxilia cum muneribus 
multis ad principes gentis misisse; principes muneribus susceptis 
auxilia recusasse affirmantes itinerum longitudinem sibi onerosam 
ac molestam esse, et se, qui modo capti sint, ad chaganum missos, 
ut re ipsa illi respondeant; menses quindecim in itinere pera- 
gendo consumpsisse; chaganum, legis legatorum immemorem, eo- 
rum reditum consulto impedire; audisse, Romanos potentia et hu- 
manitate summam, quod dicere liceat, adeptos claritudinem ; oppor- 
tunitatem  proinde arripuisse et in 'Thraciam revertisse; citharam 
porro curare quod arma tractare nesciant, quando quidem ipsorum 
regio ferro careat; unde extra seditiones in tumultu in pace ac 
tranquillitate aevum degerat; lyris canere, cum tubis circumstre- 
pere non didicerint; bellum enim ignorantibus optabiliorem autum- 
pojavu, što će svaki uviditi, koji je zavirio u nutarnjost života Grkah i Sla: 
venah. Rapsodično-epična poezija južnih Slavenah, koja se prelieva u njih 
kroz usta sliepih guslarah i drugih putujućih pučkih pjevačah, nije sigurno 
puko nasljedovanje; u baština je od starih Grkah, koji su prvi pokazali 
primjer, kako se povjestmica naroda kroz usta puka iz koljena u koljeno 
predaje.“ (Vidi Veberovu čitanku za III razred dolnje gimnazije, str. 41. 
U Beču 1871.) 
