D8 | FR. Š. KUHAČ, 
roda lutnja, gusala i svirala. Potonje su dva lakta dugačke; lutnja 
imaše osam struna. 
U arapskom tekstu stoji za rieč gusle ,tenabir“, koju jedni pre- 
vadjaju ,cithara“, ,lyra“, a drugi ,psalterion“. Hvolson rabi za tu 
arapsku rieč slavensku ,gusle“. Ja sa svoje strane mislim, da je 
Hvolson pogodio istinu toliko, što je onaj odlični Rus (valjda pjes- 
nik i kao takav vodja naroda?), koga su onda pokapali, bio bez 
dvojbe slavan, a što mogu gusle prije od ikoga inoga glasbala biti 
Slovjenom znakom slave. Je li im se učinilo zgodnim, metnuti po- 
kojniku u grob lutnju i sviraljku, tada je tim više bila i kraljica 
slovjenskih glasbala: gusla. Arapska rieč tanbur (pl. tenabiir) ni- 
kako nije mogla značiti današnju tamburicu, jer u Arapa uviek je 
»tanbur“ značio polububanj (Halbtrommel, talj. tamburino). Mislim 
da je Ibn-Foszlan s toga uporabio rieč ,tanbur“, jer mu se gusle 
učiniše sličnimi arapskomu bubnjicu, zato što joj je varjača previta 
bila kožom, pak budući da je on pri pokopu onoga mrtvaca vidio 
samo gusle a ne načina glasbovanja na njih, lako mu bješe po- 
misliti, da se po njoj udara kao po bubnju. Da su Arapi onda imali 
gudaljku kakvu, bilo bi joj ime Ibn - Foszlanu zaisto poznato. Ali 
se vidi, da gusle, redav ili gega nisu arapski izum, i po tom, što 
ni u slovjenskom, ni njemačkom, ni sredovječnom latinskom jeziku 
ne ima ni kakva traga onoj rieči, kojom su kasnije zvali gusle 
Arapi, Turci i Perzi; arapski ,keman“ očevidno je prevod rieč 
»arcu“, (luk)! i potiče iz mladje dobe. Isto tako rieč ,rebab“, jer se 
Meninskovu riečniku (štampanu u Beču god. 1780) označuje 
M6ue-Aacra. OeoenaakrE u M6Hup-Poa1aHB yNOMHHAIOT'B TOJBKO 
o eyeaax#. Buao 66 JU0o6onbiITHO M8CVB1OBATB MYBBIKAJPBHBIE MH- 
CTPYMOHTBI BANAAHBIXB HECJABAHCKHXB HAPOAOBB, UTOĆE Y8HA'BT, 
OBIAH AH y HHX'B ,MSBIKAJBHPIe HHCTPyMEHTBI, IT0406HBTE CAABAH- 
ckuM'p. Ecau He 6BIau, €ro YKA8BIBANO ĆBI — M IO MOeMy MWB- 
Huio, odo BkpoarHo — na To, uro ApeBnie CaaBane cam abaaau 
HX, M3b HEFO MOZKHO OBINO OBI BBIBECTH 3ZAKJIO4EeHHE O CYIIO- 
UTBOBAHiH H'kKOTOPOjI CTENEeHH HCKYCTBA y ApeBHHX'B ČIABAHB,“ 
! »Keman: are ; sagittaire (signe du zodiaque); violon; Bogen; Sehiitze 
(im Thierkreis); Geige. — KemaAn Jajy: arehet, Fiedelbogen. — Agus: 
seine, poitrire brassće, embrassement; Busen, der Raum zwischen den 
beiden Armen, Armvoll, Umarmung. — ,Keman agus: Armgeige, Brust- 
geige. — KemaAnće, vulg. Kemange: (persiseh), sorte de violon a deux 
cordes; eine Art Geige mit zwei Saiten. — Keman Ajahli: eine Gcige, die 
man zwischen den Fiissen halt, eine Bassgeige. -—— Vidi Dr. Julius Theodor 
Zenker ,,Dictionaire Turc-Arabe-Persan“; Lipsik 1867. 
