x 
68 FR. Š. KUHAČ, 
čajniji i plemenitiji od današnje violine, koja se ne slaže s uku- 
som našega naroda, a protivi se mnogo i mnogo ornamentalnim 
radnjam njegovim. Prispodoba, izrečena od starih pisaca 11. i 12. 
vieka o vijalu i gornjem tielu čovječjem, koja se sada silomice na- 
vlači i nateže na današnju violinu, bila bi se po slovjenskih rukuh 
obistinila tolikom sjegurnošću, kolikom i ona u violini nimalo ne vriedi. 
Doklegod tudjinci ne promieniše vijala bitno, stajaše nam narod uz 
ovo glasbalo istom vjernošću, kojom 1 uz gusle i gegu; ali čim opazi 
kako li vijalo nagrdiše Amati, Testori i kako li se sve ne zvahu 
oni popravitelji njegovi, odbije ga poput poturice i poče već i ime 
njegovo otimati ustmenoj tradiciji. Da su Hvarani bili u jačoj svezi 
sa Žitelji Bosne, Hrvatske, Slavonije itd., te da im je život i pro- 
mjene njegove ovako tekao kao ovih: tada nebi bilo danas ni kod 
njih ni spomena ovomu glasbalu, koje je bilo u porabi nekada kod 
svih južnih Slovjena. Sada je sama imena njegova toliko nestalo 
narodu iz pameti, da nalaziš samo ovdje ondje u Slavoniji starca 
.seljaka, koji znade nešto o rieči “vijalo“. 
U prvašnje doba, dapače i pri koncu prošloga vieka, rabljaše ovo 
glasbalo i u Slavoniji i Hrvatskoj obćenito. Breton u djelu ,Be- 
schreibung der siid-west- und čstlichen Wenden, Illyrier und Sla- 
ven“? u glavi ,die Slavonier* veli ovo: , Nach der Mahlzeit folgte 
cini Tanz bei einer kleinen Geige mit drei Saiten“. Premda u obće 
ni ne držim mnogo do tudjih pisaca, koji su opisali naš narod n 
prvanje doba, ipak se ne može misliti ob ovom piscu, da je velike 
gusle smatrao malenim, a jednu ili dvie strune frimi. Ali budući 
da je vijalo zbilja maleno i uviek trostruno, i da se nikada ne 
pleše uz gusle ili gegu, nego uviek samo uz vijalo, ne mogu spo- 
menute gusle ničim drugim biti do vijalo. 
Inače se ovdje ondje još dan danas čuje po narodu rieč vijulica, vi- 
jalica, vidalica. U hrvatskom primorju medju Riekom i Senjem zove 
narod vijulicom ili vitulicom onu sviraljku, koja se po Slavoniji i 
Hrvatskoj zove svirala ili zveklja (žvegla). Prezimena Vitulič, Vi- 
dulović itd. potiču valjda odovud. 
Valja mi još i to opaziti, da se ovo glasbalo u Dalmaciji zove 
često 1 lirom, a na svoj upit odkuda li mu to ime, dobih ovaj od- 
govor. Dalmatinski, osobito dubrovački pisci 15. i 16. vieka ne bi- 
* Ovo djelo (ilustrovano) štampano bi godine 1801 u Lipskom, i kako 
se veli u predgovoru, sastavljeno je po starijem francezkom djelu Haquet-a, 
koji je proputovao Dalmacijom, Hrvatskom i Slavonijom. 
