Hrvati za nasljednoga rata. 
OD IvANA KUKULJEVIĆA ŠAKOINSKOGA. 
Čitano u sjednici filologičko-historičkoga razreda jugoslavenske akademije 
znanosti i wnjetnosti dne 29. travnja 1876. 
Veliki europski ratovi, što ih je vodila austrijska monarhija XVII. 
i XVIII. stoljeća, niesu još do sada opisani onako nepristrano, kako 
bi to zahtievala kritička povjest svjetska i pojedinih naroda. Pose- 
bice mogli bismo se potužiti mi Hrvati na inostrane povjestnike, 
koji pri opisivanju rečenih ratova riedko kad se obaziru ozbiljno 
i pravedno na sudjelovanje Hrvata. Pa ipak bijaše hrvatska pripo- 
moć u svih austrijskih ratovih od velika zamašaja i odlučnih po- 
sljedica. 
Mogli bismo dapače tvrditi, da upravo Hrvati bijahu vazda medju 
prvimi, koji su prihvatili oružje i potekli u krvavu borbu, kadgod 
ratna trublja sazva narode austrijske na polje bojno. 
Ja sam već na drugom mjestu pokušao nacrtati djelovanje Hrvata 
u tridesetoljetnom ratu, sada naumih evo iztaknuti sudjelovanje nji- 
hovo u nasljednom ratu, kratkim obzirom na tadašnje stanje zemlje 
i na ostale sgode naroda hrvatskoga. 
I. 
Početak rata i stanje u Hrvatskoj. 
Kad mlada i lepa kraljica Marija Terezija, kao posljednji ogra- 
nak habsburžke kuće, dne 20. listopada 1740. sjede na priesto 
svoga otca cesara Karla V1., podigoše se odmah protiva njoj vla- 
daoci skoro polovice Europe, pod izlikom prava na nasljedstvo po- 
Jedinih djelova monarhije austrijske. Ludovik XV. kralj francezki, 
Filip V. kralj španjolski, Don Karlos kralj napuljski, Augusto III. 
kralj poljski i vojvoda saksonski, Friderik II. kralj pruski, Karlo 
Emanuel kralj sardinski, Karlo Alberto izborni knez bavarski, uz 
pomanje knezove Palatinata i Modene, pograbiše skoro u isto vrieme 
