80 I. KUKULJEVIĆ, 
mač proti osamljenoj baštinici saveznih kraljevina i zemalja monar- 
hije austrijske. Englezka i Holandija bijahu prve, koje su Mariji 
Tereziji u pomoć pritekle, dočim Rusija, poradi rata sa Švedskom 
i radi kojekakvih drugih uzroka, nehtjede ponoviti onaj savez s 
Austrijom, kojega bijaše sklopila za posljednjega turskoga rata ca- 
rica Ana sa Karlom VI. Tekar kasnije podje austrijskoj diploma- 
ciji za rukom, predobiti za sebe i kralja sardinskoga, a još kasnije 
vojvodu saksonskoga. 
Prvi bijaše knez bavarski Karlo Alberto koji je još g. 1131., za- 
jedno sa svojim šurjakom vojvodom saksonskim, prosvjedovao proti 
pragmatičkoj sankciji, osnivajuć svoje pravo na oporuci cara Fer- 
dinanda 1. od g. 1543., kojom ovaj proglasi svojim baštinikom po- 
tomke svoje kćeri Ane i kneza bavarskog Albrechta III. u onom 
slučaju, kad bi izumrla loza kuće habsburžke. 
Ali knez bavarski Karlo Alberto neprihvati prvi oružje proti 
Austriji, nego častiljubivi kralj pruski Friderik II. Ovaj zaboravi, 
da je njegova otca kneza Friderika Vilhelma car Leopoldo 1. od 
kuće habsburžke g. 1701. povisio na kraljevsku čast. Zaboravi na 
mnoga dobročinstva izkazana mu od svoga kuma Karla VI, otca 
Marije Terezije, koj mu i život spasi, kad ga jednom vlastiti otac 
radi ljutih prekršaja pogubiti htjede. ! Friderik zahtievajući od M. 
Terezije pokrajinu Šlezku, koju mu ona odstupiti nehtjede, provali 
sa 28.000 Prusa i 30 topa dne 16. prosinca 1740. preko granice 
austrijske u Šlezku, * bez da je i rat naviestio bio. Iza znamenite 
pobjede pruske kod Molvica podigoše i ostali neprijatelji Austrije 
protiva njoj svoje oružje, te dugotrajni nasljedni rat započne sa 
svimi svojimi strahotami. 
U skrajnjoj nevolji, bez poveće vojske i postojanih pomoćnika, 
uteče se M. Terezija k svojim vjernim narodom, osobito k Ugar- 
skoj i k saveznim š njom zemljam. Nada ju neprevari, jer tu na- 
dje zbilja krepku pomoć i svoj spas. 
U veleznamenitoj sjednici sabora ugarskoga, držanoj dne 11. 
rujna godine 1741. pod predsjedničtvom personala baruna Grašal- 
kovića, obećaše joj zastupnici zemalja krune ugarske glasovitom 
izjavom ,vitam nostram et sangvinem consecramus“, oružanu pod- 
poru od 30.000 vojnika i to 15.000 Ugra, 14.000 Hrvata i 6000 
Erdeljaca. Ali od ove obećane pripomoći stavila je Ugarska jedva 
1 Weiss M. Theresia und der ćst. Erbfolgekrieg. Wien. 18683. 31. 
* Hčhring. Die Kriege Preusens gegen Oesterreich. I. 37. 
