HRVATI ZA NASLJEDNOGA RATA. ELI 
sa čitavom svojom vojskom do Bišena, odtuda krene do Hochstadta, 
na štojbje odlučeno silom prevaliti rijeku. Da se postigne ova svrha, 
bješe hrvatske čete s konjici i granadiri poslane napred kao predstraže. 
Vodje hrvatskih ovih četa bijahu Franjo grof Nadaždi, princip 
Valdek, generali Karlo grof Palfi i Ghilanji, pukovnik Varaždinaca 
Minski i Franjo Trenk na čelu svojih pandura. 
Trećega rujna 1743. imala je naša vojska prebaciti Ren. Prvi 
prebrodiše vodu kod Reinveilera Valdekovi Hrvati, njih 600 na 
broju, s jednom satninom granadira. Oni otmu sretno jednu fran- 
cezku redutu, ali budu dne 4. rujna od sedam francezkih bataljuna 
stranom obkoljeni, stranom velikim gubitkom suzbijeni. Boljom sre- 
ćom pokušali su prielaz Ličani i panduri kod Staroga Breizaha. 
Petnaest stotina Hrvata i 100 pandura oteli su ostrov Reinah, po- 
sjekli do 100 neprijateljskih vojnika, zajedno s njihovim zapovjed- 
nikom grofom Crevecoeurom, sagradili u hitnji glavu mosta za pre- 
laz vojske. Dogotavljajuć most, potratili su četrnaest ura, dočim 
su na naše iz tvrdjave Mortiere neprestano pucali iz topova. Da 
se rieše ove ljute neprilike, udari 800 Hrvata zajedno s panduri 
na rečenu tvrdju, te ju uzmu na juriš, ' dočim se na otoku Reinahu 
utvrdi 100 Varaždinaca, 100 pandura i šest satninah granadira. 
Pukovnik Menzel s panduri i generali 'IV'rips i Baranjaj s hrvatskimi 
i ugarskimi husari prodru dapače daleko u Francezku, te je Men- 
zel imao više sretnih okršajah s francezkim generalom Berčenijem, 
emigrantom magjarskim. 
Ali sve ovo junačtvo Hrvata, nije moglo pomoći austrijskoj vojsci 
da prodre svakolika preko Rena, jer francezka vojska pod Noaillom 
bijaše mnogo veća na broju i dobro utvrdjena uzduž rieke. Pomoćna 
pako vojska holandeska, hanoveranska i englezka sa Đ0.000, koja 
bi imala bila napred poći s kraljem englezkim Jurjem II. zakasni 
kod Vormsa i Špeiera. Naši, uvidivči da proti velikoj sili francezkoj 
sami ništa opraviti, niti preko Rena prodrieti nemogu, povuku se 
napokon natrag u Švabsku i Bavarsku, englezki pako kralj zajedno 
s Hanoveranci u Hanover u zimske stanove. 
Jedine gradove Breizah i Freiburg dade Karlo Lorenski utvrditi 
i stavi u njih za posadu većom stranom Hrvate. U samom Frei- 
1 Jedan suvremeni pisac veli o tadašnjih bojevih sliedeće : ,,Multa ibidem 
ad Gallorum perniciem et militis nostri commendationem praeclara gesta 
sunt, praesertim a Croatis, Selavonijs, et quos Galli non sine pavore nomi- 
nant, Panduronibus“. Rerum gestarum Comitis Lud. Andr. Khevenhiiller, 
brevis Commentarius, Vienae 1744 p. 65, 
