122 I. KUKULJEVIĆ, 
Kad Francezi velikom silom obsjednu grad Donauvert, prodre 
hrvatska posada kroz neprijateljsku vojsku, ubije do 9500 neprija- 
telja i pomogne zatim Trenku osvojiti grad Neumark. 
Glavna naša vojska sjedini se dne 2. listopada kod Mirotica s ba- 
nom Bačanom i Festetičem (26.000 momaka). Prednja straža, koja 
je krčila put napried, sastojala je iz pandura, iz hrvatskih konjika 
i pješaka, te ugarskih husara. Oni uznemirivahu neprestano čete 
kralja pruskoga, zatvarajući mu puteve i klanjce, i priečeći mu 
sjedinjenje pojedinih odiela, hvatajući njegove ulake i viestnike. 
Dne 7. listopada sukobi se Trenk s jednom pruskom četom kod 
Cirnave, i raztjera ju, a u njekom čarkanju navali pandurski za- 
stavnik De Fin sa 4 pandura na jedan francezki piket, sastojeći iz 
40 momaka, i bio bi propao da mu nije Trenk pouhitio u pomoć 
sa 21 konjika! razagnavši neprijatelja. Odmah zatim vojevahu pan- 
duri zajedno s Posavčani pod podpukovnikom Hoberdancem i ka- 
petanom Leniusom veoma hrabro kod Tina (Tein). Ovim nepre- 
stanim bockanjem bijaše pruski kralj napokon prisiljen povući či- 
tavu svoju vojsku natrag prema Sležkoj. 
Ali panduri i ostali Hrvati bijahu mu uvjek za ledji. Generali 
Minski i Gilanji, koji su vodili Karlovčane, banderijalce i Varaž- 
dince, osvojiše grad Tin i tamošnji pruski logor. "Trenk otme u 
isto doba most na Vltavi, te ubi u potjeri do 130 Prusa zajedno 
s jednim majorom. Dne 9. listopada napadnu Hrvati pod Gila- 
njem, Morocom, Minskim, Trenkom i podpukovnikom Hoberdancem 
prusko zaledje, i raztjeraju ga. Ovom prilikom pade pod vodjenjem 
kapetana Laniusa od slavonskih krajišnika 68 mrtvih i 130 ranjenih. 
Ali upravo to, što su Hrvati morali vazda prednjačiti i na pred- 
njoj straži boriti se s neprijateljem, pobudi u njih veliko nezado- 
voljstvo, koje tim većma naraste, što su im davali za vodje tudje 
generale. 
Ova zlovolja prinuždi banderijalskog pukovnika baruna Patačića 
prijaviti banu iz Toplica dne 8. listopada, kolike nevolje trpe nje- 
govi vojnici, nedobivajući ni uredne plaće, ni hrane, a vojujući ipak 
neprestano s neprijateljem. Dne 13. listopada, bivši tada u Tinu i 
čuvši da će ban primiti zapovjedničtvo nad njekom drugom voj- 
skom, umoli ga Patačić, da uzme svakako i svoje banderijalce sa 
sobom, jer da trpe odviše velike progone i krivice od tudjih ge- 
nerala.? 
! Šubart III. 8. 2 Aeta ban.. 1744. Br. 221. 224. 
