HRVATI ZA NASLJEDNOGA RATA. 111 
da brane samo svoju zemlju proti Turčinu, te im s toga natovariše 
tu skupocjenu dužnost, da se simi bez ikakove državne podpore 
hrane, odievaju i oružaju. Osim ručne rabote bijahu krajišnici opro- 
šteni takodjer od svake druge rabote, te radi ove tobožnje slobode 
počeše nazivati svoju braću u gradjanskoj strani domovine ,Pau- 
rima“ od njemačke rieči ,, Bauer,“ koju im valjda njemački častnici 
upiliše u glavu. 
Nu princip Hildburgshausen uvidivši, da je Turska sila u Evropi 
podobro slomljena, i da prvašnja glavna zadaća Krajine neima više 
pravoga smisla, naumi ju pretvoriti u veliko vojničko sjemenište, 
s jedinom svrhom, da Austrija crpa iz njega koliko moguće mnogo 
i jeftinih vojnika. I ova mu želja podje za rukom, jer od vremena 
Hildburgshausenovih reforma, davala je krajina hrvatska i slavon- 
ska, pogledom na svoje zemljište i pučanstvo, više vojnika nego li 
svakolika carevina 
Jur koncem nasljednoga rata bijaše u austrijskoj vojsci 30 do 
40.000 krajišnika, a taj broj poveća se znatno u sliedećem se 'mo- 
godišnjem ratu. 
Neda se tajiti, da je od vremena novog preustrojenja u Krajini 
uveden bolji red, veća stega i poslušnost prama poglavarstvu i voj- 
ničkim propisom. Počelo se više misliti i na škole, na bolje puteve, 
na veću sigurnost zemlje, tako na prama domaćim ajdukom, kao i 
prama susjednim Turkom. Ali duhom strogo vojničkim i absolut- 
nom upravom zloradih narodu tudjinaca uništavan bje sve po malo 
narodan duh i narodna sviest. Narodni jezik bje ukinut u školi, 
u javnom službovanju, dapače u domaćih krugovih inteligentnijega 
pučanstva. Sloboda mislih i kretanja bje pogažena, gospodarstvo, 
obrt, promet i trgovina po kopnu i moru skoro sasvim zanemarena. 
Uvedenjem carske monture izgine dapače stara i bogata narodna 
nošnja i š njom propade kod mnogih porodica jedino bogatstvo, 
sastojeće od starine u bogatu odielu i skupocjenu oružju. S ovimi 
nestade ujedno i potreba vještijih krojača, krznara, vezilaca, zla- 
tara, puškara itd. 
Isto zemljište krajiško preobrazi se znatno. Divne i romantične 
priedjele gornje i dolnje krajine, urešene negda starodavnimi gra- 
dovi i bogatimi manastiri i crkvami, liši vojnička uprava malo po 
malo svih ovih uresa. Gradove i manastire napustiše, ili ih hoto- 
mice sažegoše i razoriše, gradeći iz njihova gradiva neukusne sta- 
nove za častnike kao i vojničke magazine i tamnice. Svećenstvo, 
lišeno svojih prvanjih dobara, nemogaše, buduč osiromašeno, brinuti 
