OB ANEMOMETRIJI. 183 
vladali, kad bi joj konfiguracija površine svuda jednaka bila; ali 
budući površina prema različitomu gorju i morju veoma različita, 
postaje u umjerenih pojasih uz toliko činjenica ono množtvo vje- 
trova, što ih malo prije napomenuh. 
Budući medju dva poldnevnika zatvoren prostor razmjerno sve 
širji, čim većma se prama polovniku primičemo: razilazi se i pasat 
sve na veći prostor čim većma k polovniku dolazi, a uz to se 
istim razmjerom sve većma u vis diže, te dočim je na svojem za- 
četku samo površinom duvao, zauzme došav u manje širine gotovo 
cielu atmosferu. Upravo protivno opažamo kod protu-pasata, t. j. 
ekvatorijalne struje. Počam od polovnika pomiče se ova struja u 
onašoj polutci prama sjeveru tako visoko nad zemaljskom površi- 
nom, da se nemože niti osjećati; ali čim dalje struji prama sjeveru, 
tim se većma ohladjuje i uslied toga se k površini spušta tako, da 
je pod 30" širine već blizu do zemlje dospjela, a u našoj širini već 
sasvime površinom struja. Donjekle idu obje struje polarna i ekva- 
torijalna jedna iznad druge, a u naših širinah ulazi već jedna u 
drugu. Ako uzmeš na um ovo miešanje dvijuh glavnih struja, pak 
im još dodaš treću činjenicu — vrtnju zemlje oko njene osi, lako 
razabrati možeš, kako se već ove tri sile u različite sastavnice, 
koje vjetre zovemo, rastaviti mogu. 
Ako uzmemo na um goleme, daleko protežuće se šume, koje 
zastiruć zemlju od sunčanih zraka atmosferu na okolo hladnom 
čine; s druge strane ako uzmemo na oko velike pustare, gdje nevidiš 
grmića, kojim bi se sunčana žega odklonila: lako si pomisliti mo- 
žemo, kako je atmosfera nad ovakovimi stepami ražarena mnogo 
jače od onoga priedjela, koj je šumami zaštićen. A s ove razlike 
topline postaju takodjer mjestni vjetrovi, koji nestoje u savezu 
s napomenutima dvjema strujama. 
More svojimi toplimi i hladnimi strujami mienja takodjer toplotu 
obližnjih zemalja, a promjenom topline postaju vjetrovi. 
Medju najznamenitije činjenice, s kojih u umjerenih pojasih po- 
staju promjenljivi vjetrovi, računamo ipak gore. Kako jedan te isti 
vjetar različitim smjerom puhati može prema predmetom, o koje 
udara, vidimo toliko krat u gradovih, gdje se gotovo u nijednoj 
ulici pred istim vjetrom zakloniti nemožemo, jer ga kuće sad simo, 
sad onamo odbijaju. Što ovdje čine u malom zgrade, to u velikom 
gore i planine. U naših širinah piri riedko kad vjetar tako visoko, 
da se nebi o gore zadievao, pa budući mjesta pod takovom gorom 
ležeća pred vjetrom zaklonjena, jedva ga i osjećaju. 
