202 FR. RAČKI, 
vieštana od plemenitijih izmedju suplemenika naših, kadno čovje- 
čanstvo pod zaštitom pravde i mira vršilo bude svoje bolje zvanje. 
Mi oba ne ćemo da kako te dobe dočekati; ali ne ćemo prestajati 
nikada, da joj put pripravljamo.“ 
Kako je M. P. Pogodin postao viestnikom ovih dviju načela, 
koja su iz knjige jurve prešla na pozornicu svjetske povjesti, i 
kako je on ta dva načela iznosio i zastupao na učiteljskoj stolici i 
u knjizi, pokazat će ovaj kratak nacrt njegova života. 
Mihail Petrović Pogodin rodio se u srdcu Rusije, u Moskvi, na 
pragu našega stoljeća, dne 11. studenoga 1800 godine. Tečaj nje- 
gova odgoja i naukovanja bio je taj: prvi odgoj dobio je po obi- 
čaju u rodnoj kući, u 1ltoj godini bio je za dalnji odgoj predan 
očevu prijatelju po imenu Rešetniku; kada mu bilo 14 godina, stupi 
u I gimnaziju moskovsku; a po dovršenih gimnazijskih nauka 
(1518) priedje na moskovsko sveučilište i to u jezikoslovni odjel, 
kojega je tečaj trajao tri godine. U 21. indi godini svojega života 
dovršio je Pogodin svoje nauke; a odmah iza dovršenih nauka stupi 
u javan život, postavši u rujnu 1821. godine učiteljem u plemićkom 
sveučilištnom pensionu u Moskvi. 
Ova doba od 21 godine (1800—1821) bijaše vele znamenita po 
Rusiju i narod ruski u svakom obziru, t& sbivše se u to doba nu- 
trnje i vanjske sgode niesu ostale bez trajna utiska na um i srdce 
i bez odlučna upliva na budući smjer mladoga Pogodina. Obazriješ 
li se na političke dogodjaje, to je Rusija u to doba moć svoju raz- 
krilila od Perzije do Švedske i Francezke, od kaspijskoga i cr- 
noga do baltičkoga i jadranskoga mora. Veliki zavojevač ove dobe 
Napoleon I držao je jedino cara Alexandra 1. Pavloviča za sebi 
ravna premca, s kojim je zametnuo priegovor (1807) o dielbi 
Evrope. U boju proti Perziji zadobi Rusija Derbent (1802), Turčinu 
ote Besarabiju (1812), Švedom Finsku s Alandskimi otoci (1809). 
Car Alexander vodio je prvu rieč na kongresih u Beču (1814—19), 
u Opavi (1820), u Ljubljani (1821) i Veroni (1822). Ruski narod 
stao biti ,sviestan svoje vriednosti i sile“ više no ikada prije. Po- 
godinu bijaše 12 godina, kada je silni Napoleon veliku vojsku na- 
roda poveo u Rusiju. A kada se francezka vojska poslije bitke kod 
Smolenska i Borodina približavala Moskvi, odvede Rešetnik svojega 
gojenca u Vladimir, kamo ga malo za tiem sliedio i otac, tč živo 
slikao sinu nesreću, koja je srdce otačbine zahvatila. Na plamenu 
Moskve razgrijalo se srdce mladenca, t& uzplamtilo vatrom, koja se 
nikada više ugasila ni je. Neopisiv bijaše utisak, koj je na mla- 
