MIHAIL PETROVIĆ POGODIN. 203 
doga Pogodina učinilo garište Moskve, kada se je u nju mjesec 
dana poslije požara vratio. 
Zamašniji i u svojih posljedicah gorostasniji bijaše prekret, koj 
se u duhu ruskoga naroda stao izvoditi. Državna vlast, koja je iza 
Petra velikoga a osobito pod Katarinom II obrazovanje naroda 
uzela bila u svoje ruke, sada pod Alexandrom I Pavlovičem stade 
uvoditi ozbiljne obnove u javnoj nastavi, povjeriv ju posebnomu 
ministarstvu ,narodnoga prosvčščenija“, zasnovanu god. 1802. U 
tinji čas podignute su župne učione za puk, umnožan broj srednjih 
učilišta, otvorena tri nova sveučilišta: u Kazanu, Harkovu (1809) 
i Petrogradu (1809); uz ova sveučilišta utemeljeni učeni sborovi, 
koji su uz postojalu akademiju nauka u Petrogradu (od god. 1729) 
imali gojiti rusku znanost, a najpače usavršivati jezik , prikupljati, 
izdavati i proučati spomenike ruske prošlosti. Tiem je prosvjeta 
stekla više ognjišta na ogromnom prostoru te sjeverne carevine. <I 
ruska književnost stala se ne samo bujnije razvijati i zahvatati sve 
grane ljudskoga znanja i umienja, nego se započč i preobražavati u 
duhu narodnom. U dobi, koja se po glavnom zastupniku njezinu Mi- 
hajlu Lomonosovu (i 1765), zove Lomonosovljevom, stajala je ruska 
književnost pretežno pod zapadnim uplivom, pod koji po refor- 
mah Petra velikoga dodje u obće sav javan život ruski. Još su i 
sada ruski pisci posizali do duše za glavnimi plodovi francezke, 
njemačke i englezke literature. Sentimentalizam provejavaše njihove 
umotvorine; sve je uzhićeno bilo krasotom prirode, čovjek se 
cienio i proučao kano takav bez obzira na narodnost njegovu. Ali 
pod uplivom ovih velikih dogodjaja, u kojih je ruski narod toli 
dičnu ulogu igrao, pod uticajem novih zamisli o diferenciranju ljud- 
stva u plemena i narode, koje su se na zapadu iztaknule, ruska je 
takodjer znanost unišla u sviest naroda svojega, da osebne osjećaje 
i misli njegove iznese i omjeri s obćeljudskimi. Ovaj se prekret opa- 
zuje već u Gavrilu Državinu (1 1816), ako se duh i smjer njegovih 
potonjih pjesničkih proizvoda prispodobi s predjašnjimi, po kojih on 
spada u periodu Katarine II. Ondje prevladjuje obćeljudski, ovdje 
ruski osjećaj, koj ga zanio da opieva borbu svojega naroda proti 
tudjinu, Francezu.! Ali pravim zastupnikom novoga narodnoga 
smjera u ruskoj književnosti bijaše u dobi Alexandra I Nikola Ka- 
ramzin (T 1826). Nastavivši oko jezika trud Lomonosova posiže on 
." Ovamo idu ode: ua napenie Opaa — ua usruanie PpaHly30BE 
— na emeprb Kyrysopa — na noćbasi upa slonenb u Zeum- 
nur — ua uokopeHie Ilapu:ka — na BosBpamenie AaekcaHApa.“ 
