206 FR. RAČKI, 
društvo djačko, u kojem bi se naučna pitanja razpravljala. Pogodin 
je marljivo sudjelovao kod tih razprava. 'Tuj se uz ostale sprijate- 
ljio s Kubarevom i Zagrjažskim, od kojih je prvi obratio pažnju 
njegovu na Schl&zerov tumač Nestorova ljetopisa (1802—9), a tim 
mnogo doprineo k promjeni pravca u učenom zanimanju našega 
Pogodina. Za svojih sveučilištnih nauka Pogodin bi ljeto obično 
sprovadjao na vlastelinstvu kneza Trubeckoga ne daleko od Moskve. 
Tuj bi se on bavio i čitanjem glavnih francezkih djela, po imence 
djeli Jean Jacques Rousseau-a, Mme Stačl, F. A. Chateaubriand-a 
itd., tč je tim putem, znajući već odprije njemački i poznavajući 
znatnije plodove njemačke književnosti, popunio poznavanje literar- 
noga pokreta romanskoga i germanskoga zapada. 
Ovo bijahu od prilike duševni faktori, koji su uplivali na razvoj 
duševnih sila mladoga Pogodina tečajem njegova naukovanja. Ova- 
kova bijaše prosvjetna atmosfera, u kojoj je Pogodin živio prvih 
20 godina. Jurve u djetinstvu zanimaše ga sve što je rusko, ta po- 
zorno pratijaše svaki pokret u državnom, družtvenom i duševnom 
životu svoga naroda. Ali s druge strane ne manjom revnošču za- 
ronio je on u dubljinu duha zapadne Europe, marljivo učeći to je- 
zike, to knjigu germanskoga i romanskoga svjeta. "Tim načinom 
stekao je Pogodin u školah onoliko predznanje, da ostavivši prag 
školski mogaše stupiti na polje samostalnoga iztraživanja. Pogodin 
se medju tiem još tečajom svojih nauka usudio izaći na književno 
poprište. On je još kano dječak od 11 godina učeći njemački jezik 
preveo na ruski tragediju ,Julija“. Čitajuć kano sveučilištni slu- 
šalac francezka djela Chateaubriandova, on jih prevede na ruski, 
te diel jedan (Renć) priobći kašnje u ,Moskovskom včstniku“. 
Ovimi se radnjami Pogodin vježbao s jedne strane u ruskom, s druge 
u njemačkom i francezkom jeziku. Ali on izadje u to doba i ša 
dva izvorna članka, koja su natiskana bila u ,Včstniku Evropy“, 
koj je tada svoje stupce rado otvarao mladjim nadobudnim ruskim 
piscem. 
Imade još književnih radnja, kojimi se Pogodin zanimao još kano 
slušalac na sveučilištu, ako jih i ni je onda odmah izdao bio. Slu- 
šajući na ime predmete on bi jih sam izučao i izradjivao. Tako je 
Horacijeve ode protumačio po izdanju Jahnovu (II. izd. Lipsko 
1809.) i Mitscherlichovu (Lipsko 1800.) t& predao svoj rad prof. 
Davidovu na razsudjenje. On je pronašao Pogodinov rad toli ozbilj- 
nim i trieznim, da ga je na preporuku njegovu plemički zavod 
sveučilištni, na kojem je Pogodin tada učiteljevao, izdao u svojoj 
