208 DR. FR. RAČKI, 
sakupio sve podatke, koji se u starih spomenicih nalaze o Rusih, 
t& se i on odlučio za skandinavstvo ili normanstvo prvobitnih osno- 
vača ruske države. Kod razsudjivanja pismene radnje Pogodinove 
imae je glavnu rieč profesor ruske poviesti na sveučilištu Mihail 
Trofinović Kačenovskij. On bijaše utemeljiteljem nove, prozvane 
skeptičke škole, pobijajuć vjerodostojnost glavnoga izvora za naj- 
stariju rusku poviest, Nestorova na ime ljetopisa; a u rečenom pi- 
tanju držao je Rurikove Ruse za pleme baltičkih Slovena. Sudbina 
je htjela, da je Kačenovskij kašnje preuzeo uredničtvo Karamzinom 
zasnovanoga ,včstnika Evropy“, pa da je on upravo u tom organu 
pobijao Karamzina i organ njegov pretvorio u organ skeptičke škole. 
Mladoga Pogodina ni je smetalo, što je njegova pismena radnja 
imala doći na prosudjivanje profesoru posvema protivnih nazora. 
On je taj svoj učeni prvenac, koj je pod naslovom: ,O rmpomexo- 
kzeHniu Pyeu, pascysnaenie“, tiskom god. 1825 u Moskvi izdan, 
ove godine javno, kano disertaciju, branio i to tolikim uspjehom, 
da su mu svi skoro prisutni burno povladjivali i hvalili. Pogodinova 
razprava, koju je on posvetio historiografu Karamzinu priznavajući 
u pismu, koje je na njega upravio, da je od njega ,mauaap yuuTpest 
u ngo6ćpy u si8puKy m ueropiu“ steče u učenih krugovih veliko pri- 
znanje; ruski učenjaci, na čelu jim slavni filolog Aleksander  Vo- 
stokov, Petar Ivanović K&ppen, metropolita Evgenij, slavom su ob- 
sipali mladoga Pogodina; profesor priva na moskovskom sveučilištu 
Christian Sehl&zer pokloni mu sliku svojega otca i iztisak Nestora 
sa svojimi opazkami u priznanje, što je otčevo mnienje novimi raz- 
lozi podkriep'o. Ta slava doprie i u najviše krugove, iz kojih je 
carica Elisabeta poklonila Pogodinu za priposlan joj jedan iztisak 
razprave dragocjenu zlatnu uru. Pogodinova razprava uz njegove 
opazke, koje je dodao svojemu prievodu djela K. Fr. Neumana : ,0 
"KUJINIAX'B ApeBuuxp PyecoBe, couuuenie Heymana, 1epeBoyb ce 
HEmMenkaro cE pasćopomeE“, što no već sliedeće godine (1826) 
izadje na svietlo u Moskvi — tako je temeljita, da ju je pokojni 
P. Šafašik držao za ,hlavni spis o predmetu tomto“ (Starožitnosti 
str. 499). O tom se pitanju, kano što je poznato, vodi do danas 
prepirka u nauci ruskoj; za normanizam ustaše i Butkov, Kunik, 
Polevoj, Ustrjalov, German i Solovjev; ali glavnim braniocem osta 
mu Pogodin. — 
Uz slavu imao je Pogodin sa svojom učenom razpravom taj us- 
pjeh, da mu je odmah sliedeće godine (1826) povjereno predavanje 
obće povjesti na sveučilištu moskovskom u I tečaju filologičko-hi- 
