214 FR. RAČKI, 
za onodobnu rusku književnost. U njem priobćeno je mnogo staro- 
ruskih književnih spomenika, osobito iz XVIII. vieka; tč se on, 
koliko mu bijaše slavenofilski smjer, bezpristrano obazirao na raz- 
voj zapadno -evropske knjige i prosvjete, pa je primao takodjer 
priloge, koji su bezobzirce korili i iznosili mane ruskoga družtva. 
U tom organu iznesene su komedije ()strovskoga, pripoviedke Pi- 
semskoga, Potčhina itd. Dušom da kako , Moskvitjaninu“ bijaše sam 
Pogodin; malo jih imade od onih 80 knjiga, koja ni je nakićena 
prilogom iz njegova pera. PA ni ovi organi Pogodinovi ne mogahu 
zadovoljiti plodovitosti njegova uma, dočim imade njegovib priloga 
za rusku historiju još u ,trudovih moskovskoga obščestva istorii i 
drevnostej“. U tu vrst književnih proizvoda Pogodinovih idu tako- 
djer: ,Ilouepku snameHurbix'b Pycekux'p“, izdani god. 18358 u 
ruskom historičkom albumu. Budući da je Pogodin prevračajuči 
množinu spomenika različite dobe uvjerio se o potrebi paleograf- 
skoga provodiča za one, koji se žele zanimati pismenom gradjom 
za poviest slavensku i rusku: to se on latio i toga posla, ta je 
god. 1840 izdao djelo: ,O6pasupi eaaBaHekaro ApeBaenucanis B'e 
2. TEeTpajax'B“. 
Skoro je nepojmliivo, kako je Pogodin dospio, da u to doba uz 
svoje učiteljevanje na sveučilištu i uz toliku naučnu djelatnost iz- 
nese na svjetlo još i ovakova djela, kano što jesu: prievod _God- 
theove tragedie ,(46tz von Berlichingen“, (1828), nadalje ,Mapoea 
Ilocaguuna, rparegia Bb 9. gbuerspaxp“ (1830), ,Ierpb I. rpa- 
renig BB oruxaxB“ (1831), ,Ilopberu“ (1832). Pogodin je zašao 
u dramatizovanje ruske poviesti ponajviše za to, da njeki momenti 
iz nje prodru u slojeve naroda, kojim je ta laka vrst književnosti 
mila. Tako je on svoje naučno iztraživanje o Borisu Godunovu 
priobćio god. 1829 u ,moskovskom vjestniku“, a god. 1831 pre- 
toči ga u dramu, koju je tek g. 1868 izdao pod naslovom: ,Mero- 
pi BE Juuaxb o nap Bopuek OeojoposuuE ToayaoBpk“. A 
bliži povod ovoj drami dada sam Pučkin, koji je god. 1825 napi- 
sao dramu ,Boris Godunov“; a sliedeće godine došao u Moskvu, 
te ovim plodom svojim, kako Pogodin tvrdi, učinio na njega ,rč- 
šiteljnoe dčjstvie“. Budi na kraju spomenuta još ,samueka o Mo- 
CEB“, sastavljena ,/l4a Benukaro kuasa necapeBuua“, koju je 
Pogodin god. 1837 izdao. 
Ovo je književan plod našega Pogodina iznesen na svjetlo za 
njegova učiteljevanja, t. j. do god. 1844. Ova radnja predmnieva 
poznavanje izvora za rusku poviest, poznavanje ruskoga naroda 
