MIHAIL PETROVIĆ POGODIN. 917 
sjediti u vašoj knjižnici; ne riedko bijah svjedokom, kako ov su- 
drug vraća knjigu poderanu i zamrljanu i prosi druge knjige; a 
Mihail Petrović daje mladiću upućujuć ga samo, kako valja čuvati 
tudje knjige, pa pomišljati i na to, da i drugi trebaju onu knjigu. 
Riečju: Vi bijaste takav profesor, kakovih nam bog mnogo dao. 
A_ predavanja i nastojanja vaša bijahu blagoslovena: nauka ruske hi- 
storije naglo napreduje. Vaše pomisli, historička po vami potaknuta 
pitanja, o kojih ste nam na predavanjih govorili, sada su se raz- 
rasla u cicle krupne knjige iztraživanja i to važnih iztraživanja, 
kojimi se nača historija razjasnjuje s različitih gledišta, i koja ne 
riedko zasvjedočuju talenat i širok pogled u iztražiteljih. Istina, 
kano da gdjekoja knjiga vašega učenika protuslovi vašim idejam i 
kano da imade ini osnov; ali ako se pazljivije promotri, pokazuje 
se, da je osnovna misao te knjige od vas iztaknuta bila u ovoj ili 
onoj lekcijii Ne smie se niekati, da vaši učenici dolaze u svojih 
iztraživanjih na rezultate Vašim protivne; aliutom krivi ste sami, 
ako se krivicom može zvati to, što u sučnosti čini zaslugu u nauci. 
Vaše su lekcije bile uvjek tako sastavljene, da nam se nisu pred- 
stavljale kano koran musulmaninu: evo ti knjiga, nauči ju na izust, 
a sam ne misli ništa i netraži, u toj je knjigi jur sve rečeno. Na- 
protiv, vi kano da ste nam u svojih predavanjih sveudilj govorili: 
ja sam radio i došao do tih resultata timi putevi, radite i idite na- 
pried. I evo vaši učenici rade i idu napried i ruska historička lite- 
ratura svake godine raste i popunjuje se radnjami vaših nčenika i 
nasljedovatelja; ali vi ste korien i počelo tomu smjeru u nauci“. 
Duh, kojim je predavanje Pogodinovo nadahnuto bilo, (crta drugi 
učenik njegov, knez V. A. Čerkavskij ovimi riečmi: ,Okolo sto- 
lice njegove rado se sabirala sveučilišina omladina. Tamo ju privuče 
ne čarobnost tumačenja, ne vanjska rječitost predavaoca, nego 
živ, gorući odnošaj njegov k stvari. On nam čitao rusku historiju 
po izvorih, upoznao nas ne samo s vanjskimi pojavi historije nego 
i s tajnim nutarnjim smislom njihovim. On učio nas ljubiti nauku, 
ljubiti i cieniti Rusiju; cieniti one velike težke žrtve, koje je stara 
Rusija umjela prinesti da si svoje samostalno biće sačuva i da po- 
digne jedinu slavensku državu, koja je sve vihrove preživjela. On 
nas učio, da se priznajemo za Ruse, za članove jedne ruske, ali i 
jedne obće velike slovenske obitelji. On je u naše mlade duše ulie- 
vao žive zadatke narodne samosviesti.“ Ovu sliku Pogodina na pro- 
fesorskoj stolici popunjuje onom sgodom moskovski profesor sveu- 
čilišni Gregor E. Ščurovskij ovim crtanjem: ,Mihail Petrović sa- 
