Pog 2d iz biljarstva u praviek Slavenah 
a napose Hrvatah. 
NAPISAO PRAVI ČLAN DR. BoqosrAv ŠULEK. 
(Citano u svečanoj sjednici jugoslavenske akademije znanosti € umjetnosti 
25. studenoga 1876.) 
Veliki sada živući narodi mora da od davna živu, da imaju du- 
gačku prošlost; jer narodi u obće nepostaju naprečac, neniču iz 
zemlje kao gljive preko noći, nego se polagano razvijaju i rastu. 
Medju najveće narode Evrope, dapače ciele zemlje, spada sla- 
venski narod: od njegova postanka do danas mora dakle da je ta- 
kodjer puno vremena proteklo. Jer ako su Magjari iza tisučljetnoga 
bitisanja sve jošte ponajmanji evropski narod: koliko je trebalo ti- 
sućah godinah, dok se je zametnulo, razplodilo i razplemenilo ono 
80 miliunah slavenskoga naroda ? ! 
Prema ovoj dugovječnoj prošlosti slavenskoga naroda trebalo bi 
da mu je i povjest starodavna, obilata; a ona je prema tolikomu 
vjekovanju i prema tolikomu množtvu puka vrlo siromašna, mršava 
i donjekle mlada. 
Najdublje je prodro u pravu slavensku prošlost neumrli Šafačik. 
Po njegovu dokazivanju prvi spominje narod slavenski, i to pod 
imenom Venedah, pa samo u malo riečih, grčki pisac Herodot, 
koji je živio jedno 500 godinah prije Isukrsta. Iza njega prošlo 
je bilo opet malo ne 1000 godinah, dok su grčki pisci Procoplus, 
car Mauricius i Leo nješto više o Slavenih napisali. 
1 Nejeden sice narod _v občhu tisicileti tak dokonale vyhynul a zmizel, 
že po nčm nic vice, leda jeho jmćno ve staryeh dčjepisich nepoziistalo : 
ale každy dnešni veliky narod musil svć pfedky již ve hluboke starožitnosti 
miti. P. J. Šafašik : Slovanskć starožitnosti. V Praze 1837. str. 38. 
2 Pisce, koji su što samo uzgred o Slavenih natuknuli, kao što n. pr. 
Tacitus, Plinius, nebrojim. 
RIVI RA ZSKXXIX, l 
