POGLED IZ BILJARSTVA U NAŠ PRAVIEK. Pl) 
Ramsel. Vuk piše u svom riečniku: ,Sriemuš raste po šumi i lišće 
mu je u ustima kao bieli luk, zato ga mnogi u proljeće beru i sa 
soli i hljebom jedu. Presl opet kaže u svom Rostlinopisu, da i 
Rusi sriemuž jedu. 
Sriemuš je njeka vrst divljega luka i bit će bio domaća činba 
iliti mirodija (Gewiirz) drevnih Slavenah. Nu do skora se je k njim 
doselio (valjda od susiedah Alazonah kod Crnoga mora) pravi luk, 
cslav. NOVKE, US. AYKB, bug. luk, sič. luk, polj. fuk, lat. Allium. 
Jer već Herodot piše (IV. 17), da Alazoni i Kallipide, stanujući 
oko Olbie (na Crnome moru), sade xo6uuvx za ox6084 (crljenac i 
češnjak). Hehn misli, da su Slaveni luk baštinili od starih Trakah, 
pokle su se preselili u njihovu postojbinu. Al odkuda onda luk 
Rusom, za koje isti Hehn priznaje, da jim je luk od starine omi- 
lio, te se upravo tim razlikuju od Germanah? Sama sveslaven- 
ska rieč luk dokazuje, da je bio praslavenska činba, što potvr- 
djuje i prava slavenska korjenika 
Česno, Češnjak, slov. česen, češenj, cslav. Ye€CNBKB, YECHbIJi, 
YECNONOVKE, YECNOBHTEKE, 748. HEeCHOKB, bug. česnov, čes. česnek, 
polj. ezosnek, lat. Allium sativum, njem. Knoblauch. 
Da luk nije k nam izprva od Niemacah došao nego od iztoka, 
može se i odtuda nagadjati, što su slavenski susjedi Niemacah pri- 
hvatili kasnije njemačko ime Zwiebel, čes. cybule, /už. cybla, slov. 
čebula, polj. cybula, cebula; iztočni pako i južni Slaveni pridržali 
su starinsko ime luka, samo je čudnovato, što iztočni Hrvati i 
Srblji razlikuju bieli i crni luk, a što zovu crnim 1u- 
kom, zapadnim je crljeni ili jednom riečju crljenac (črle- 
nece); ovi potonji nepoznaju bieloga luka, nego samo češnjak. 
Što je bio luk već u pradoba kod nas onako razširen, nije čudo, 
kad su i drugi narodi puno do njega držali: kod gradjenja velike 
Heopsove piramide u Egjiptu potrošilo se je za 1600 srebrnih ta- 
lenatah crljenca, češnjaka i rotkve za težake (Herodot piše, da je 
to bilo zabilježeno na samoj piramidi); a Izraelci putujući u Kanaan 
plakali su od tuge za lukom, što su ga imali u Egiptu. (Num. XI. 5). 
Kopar, slov. kopr, Mea cslav. KONpE, 748. EPOITB, YKPOIIB, 
bug. kopbr, čes. kopr, polj. kopr, kopcr, luž. koprik, lat. Anethum 
graveolens, njem. Dill. Srblji ga zovu običnije imenom od Grkah 
uzajmljenim mirodjija. — Kopar nije kod nas samonik, nego 
se sije, pa je opet praslavenska činba, kao što mu ime svjedoči; 
akumin i pastrnak rastu u slavenskih zemljah samoničice, 
nu čini se, da jih stari Slaveni nisu poznavali, kad su usvojili nji- 
