POGLED IZ BILJARSTVA U NAŠ PRAVIEK. 63 
cali. Tako se dogodi, da gdjekoja južna biljka dobi kod nas na- 
rodno ime, a u ostalih Slavenah zove se tudjim imenom; jer juž- 
nim Slavenom su te biljke uz 1200 godinah bile domaće plodine, 
domorodke, a drugim su ostale do danas tudjinke. Ovamo ide ma- 
slina, smokva, ljubica, groždjiće, tetivika, smrdljika, rožčići, šipak 
(Granatapfel), česmina, sladun, čičimak, lubenica, tušak, slanac, 
božikovina itd. 
Nego upravo to, što južni Slaveni imaju za južno bilje osobita 
narodna imena, a druge biljke zovu jednako s ostalimi Slaveni — 
upravo taj faktum potvrdjuje poviedanje historije, da Hrvati i Srbi 
nisu nikli u svojoj sadašnjoj domovini, nego su od drugda onamo 
doselili. 
Jer da je bila prvotna otačbina Slavenah medju Balkanom i 
Tatrami i da su odavde ostali slavenski narodi k sjeveru odselili, 
imalo bi južno bilje zajednička imena; nu kao što sam malo prije 
razložio, sjeverni Slaveni zovu to bilje drugimi, ponajviše tudjimi 
imeni. 
Ako su pako južni Slaveni njekada sa sjevernimi kupno živili, 
pita se gdje je to bilo? — Na jugu to nije bilo, kao što smo 
upravo vidjeli; al niti na dalekom sjeveru; jer onda bi imali Sla- 
veni zajednička imena za ondašnje bilje, a tih neimaju: ruske 
rječi: rapiku ili komaauna (Rubus Chamaemorus), ćaryaeauke (An- 
dromeda), TukTA ili cuxa (Empetrum), ćaryap (Ledum), ILLOXOBEILB 
(Rhododendron), kapaa (Betula nana) itd. posve su nam nepoznate, 
jer označuju bilje, koje samo gore na sjeveru u veliko raste. Da- 
pače niti ono sjeverno bilje neima zajedničkih imenah, koje kod nas 
uspieva samo gdješto na visokih planinah, n. pr. 748. AMCTBeHBHIA, 
polj. modrzew, česki modiin, hrv. ariž, slov. mecesen (Larix), ili 
"us. ropnag coena, sič. kosodrevina, klječ (Pinus Pumilio). 
Plaveni nisu dakle kupno živili na skrajnjem sjeveru; al niti na 
azijskih pustarah ili iztočno-evropskih stepih, jer niti ondašnje bilje 
neima sveslavenskih imenah osim onoga, koje raste ne samo po 
stepih nego i po drugih ravnicah, n. pr. kovilje (Stipa), vlasulja 
(Festuca), pirika (Triticum repens), rebrac (Achillea Millefolium), 
mlieč (Sonchus) itd. 
Kad razgledamo nabrojeno u početku ove razprave šumsko dr- 
veće i grmlje, uvjerit ćemo se, da se šume i šikare sjeverne Hr- 
vatske sastoje iz onakvih stabalah. Odavde izvodimo s razlogom, da 
šume praslavenske domovine nisu bile puno različite od ovih naših ; 
ako jošt uzmemo na um, da su bili drevni Slaveni vješti gospo- 
