68 FR. Š. KUHAČ, 
II. Vrst najmanjih tanbura jest bisernica" (zlatna tanburica), koja 
je nešto drugčije gradjena nego li ine, kao što pokazuje ova slika :? 
Kako već ime veli, urešena je 
ova tanbura biserjem, zlatnimi li- 
stići 1 drugim koječim. Hvataljka 
je duga 21 cm., gore je široka do 
2'/, em., dolje do 3 em.; zvekalo 
je dugo samo 13" em., najširi 
mu dio 8'/, cm., najuži O cm,, 
promjer mu je 4'/, em. Cielo je 
glasbalo dugo 49 em. 
Hvataljka je bisernice dvojako 
podieljena krstnicami tako, da se 
može smatrati dvjema hvataljkama. 
Lieva je podioba za prve dvie žice, 
a desna za druge dvie. Te su če- 
tiri_žice ugodjene ovako: d, fis, 
fis, fis. Žica ,d“ ne zvuči uviek 
samo na prazno s inimi žicami, 
nego se često i ona hvata. U ovom 
se slučaju ne trzaju trzijom sve 
četiri žice, nego samo prve dvie. 
Da tako komplicirano glasbalo ište i mnogo vježbe, razumieva se 
samo sobom. Bisernica je glasbalo remek -tanburaš&  (Tanbura- 
Meister, Virtuos), pa samo oni udaraju u nju pri koncertih. Tada 
ne slone zvekala o prsa svoja dužinom, kao što zvekala inih tan- 
bura, nego podbočuju o se tek dolnji dio okrajca. Držanje biser- 
nice naliči dakle držanju violine, samo uz tu razliku, da okrajac 
pri tom nije čovjeku blizu vrata, nego — kako već rekoh — 
malne na sredini prsiju. 
Kao što se vidi po razdiobi hvataljke*, razlikuje tanburaš glasove 
hes i ais, es i dis, as i gis, što ne pokazuje samo tanak sluh naših 
narodnih glasbalaca, nego pominje i staru teoriju one glasbe, koje 



1 Turci ju zovu ,,sedefli tanbura“, što znači toliko kao tanbura od se- 
deva t. j. bisera, to je dakle prevod rieči ,,bisernica“. Da ime ,,bisernica“ 
nije prevod turske rieči, nego ova prevodom ,,bisernice,“ dokazuje to, što 
nam narod nije ni jedne turske rieči preveo, kad ju je uztrebao, nego ju 
samo poprimio u ruhu naškom. 
? Ova je Tanburica n mojoj sbirci, a sadjelao ju je neki kažnjenik lje- 
Poglavski; ona je ulaštena crveno poput trešnje i pomno izradjena. 
š Nacrti hvataljaka dodati su XXXVIII, knjizi Rada. 
