PRILOG ZA POVIEST GLASBE JUŽNOSLOVJENSKE. 69 
znavahu i rabljahu Heleni, te ju nazvaše enharmonijsko-kromat- 
skom ljestvicom. 
Na hvataljci nacrtane bisernice (sl. 2. hvataljaka) ne ima četvrtglasa 
hes', ges i des, valjda s toga, da bude tanburanje laglje, ali ja sam 
na svoje oči vidio tanburice, koje su imale i ove četvrtglasove. 
Već hvataljka primašice (sl. 3. hvatalj.) razlikuje uviek hes i ais. 
Nisu li četvrtglasovi na hvataljci 
označeni krstnicami, pomaže si 
tanburaš time, da ne hvata upravo 
na krstnici nego po prilici u sre- 
dini medju dvjema krstnicama. 
III. Tanburica, sada i primaši- 
com nazvana (Turci ju zovu ,ba- 
glama“), bila je prije sa tri je- 
dnako ugodjene žice, ali ih ima 
sada — kako i ova slika kaže — 
četiri, od kojih je prva za malu 
tercu krupnije ugodjena. Budući da 
je razdioba hvataljke primašičine 
malne jednaka onoj biserničinoj, 
učinilo se je možda zgodnim i 
primašici dodati četvrtu takovu 
žicu, kao što ju ima bisernica. 
Ova je četvrta žica kod tanburice 
s toga suvišna, što se riedko u 
nju udara, i što nije zadatak pri- 
mašice melodiju pratiti, nego ju 
samo oštro iztaknuti. 

Tanburici* je zvekalo i ručica 
od javorovine ili šljivovine, hvataljka od lipovine, a glasnjača (kao 
i na svih tanburah) od čamovine. Gdje trzija udarajuć prelazi preko 
žica, t. j. na gornjem kraju zvekalovu, uklada se obično tvrdo 
drvo, n. pr. šljivovina, da ne bi trzija toli brzo izderala meku 
lipovinu ili čamovinu. 
1 Englezi, Rusi i Česi kažu mjesto ,,be“ ,,hes“; to je opravdano time, 
što njemački naziv ,,be“ ima izključivo njemačko historijsko znamenovanje. 
Buduć pako da Slovjeni ne imaju uzroka njemačku tradiciju na dlaku slie- 
diti, to smo i mi poprimili naziv ,,hes“. 
Ž Ova je primašica u mojoj sbirci, a sagradio ju je slavni naš za- 
grebački tanburar Ivan Veizer. 
