PRILOG ZA POVIEST GLASBE JUŽNOSLOVJENSKE. 71 
(sekundašu) izvoditi većinom dva razna glasa t. j. terce. Četiri žice 
šarine ugodjene su ovako: hes, d, d, d. 
Umori li se primaš pri zajedničkom tanburanju, ili se hoće kas- 
nijom pojavbom da iztakne, onda preuzme šarač melodiju, budući 
da ima na svom glasbalu iste glasove koje i primašica. Nu valja 
opaziti, da he može šarač tanburati melodiju na istih krstnicah, 
gdje ih primaš hvata, nego tri krstnice na više. Ime šara i šarač 
potiče valjda od načina, kako šarač primaša prati, buduć da on ne 
udara samo sasvuke poput inih pratilaca, nego oponaša i šaranje 
(die Verzierungen, fiori) primaševo. 
V. Canguri zvanoj i kontrašicom je zvekalo i ručica od li ovine 
Cielo je glasbalo dugo 71 em., od čega je zvekalo 25 em., ručica 
34 em., a čivijište 14 em.; naj- 
širje mjesto zvekalovo je 13 em. 
Razdioba hvataljke t. j. razpore- 
djaj krstnica, nije sasma kromat- 
ski, kako je vidjeti po slici hva- 
taljaka (v. sl. 5.), buduć da ne ima 
glasova e, fis, a. Četiri žice čangu- 
rine ugodjene su ovako: hes, d, f, 
f. Canguraš (kontraš) stavlja ka- 
žiprst ili srednjak svakad preko 
ciele krstnice, tako, da pritište sve 
četiri žice. Čangurar prati melodiju 
uviek durnimi trozvuci i to u vi- 
soku položaju. Kako se vidi po 
hvataljci, ne podvostručava teme- 
ljaka nego kvintu. Ima li u glas- 
benih komada i molnih trozvuka, 
onda je pratiocem dakako težko, 
ne mogući ih pratiti podpunimi sa- 
zvuci nego samo temeljakom i 
kvintom. Po tom se vidi, da je 
tanbura samo za veselu glasbu. 
VI. Sitna bugarija, po Sriemu 
zvana i jednostavnim brdčem (Turci 
ju zovu , Tanbur bulgari“), jest — kako kaže ova slika! — šestero- 
žična; prve su dvie žice debljine broja 1, ostale četiri broja 11. 



1 Ovaj je nacrt po bugarijt g. Gjoke Živkovića. 
