T4 FR. Š. KUHAČ, 
IX. Krupno berde, zvano i ,duplo berde“ nešto je veće od 
predjašnjega berdeta, budući da mu je dužina 160 cm. Običnomu 
»berdetu“ sasma je naliko, samo su mu žice inako ugodjene, najme: 
Hess danak 
Budući da ovoga berdeta ne imam pri ruci, ne mogu donieti niti 
slike njegove, niti razporedjaja krstnica. Često već napomenuti 
upravitnlj Gjoko Živković ima i njega, te mu rabi u družtvu drugih 
tanbura, kad hoće, da mu sveglasje (orkestar) veće i podpu- 
nije bude. 
Opisav pojedine vrsti tanbura, valja mi još napomenuti trziju, 
to jest ono orudje, kojim se udara u sve tanbure osim berdeta. 
Trzija (i terzijan nazvana), kojom se zatitravaju žice, jest od ko- 
mada tvrde kore, debele poput risaćega papira ili kartona te od 
ovakova oblika: : siki, ITrzija se drži širokim krajem, a 
šiljem se u žice Poudara. Kad ne ima kore, onda si ju 
izrezuje tanbu- raš od tvrda čiljka (Federkiel), naj- 
radje od krila orlova, gavranova ili paunova, ali 
onda dakako nije tako široka, kao što slika kaže. — I Grci 
su trziju, ,rAfaroov“, rabili; trzanje trzijom zvahu oni xpexew, tr- 
zanje žica rukama pako Uzme. Trzijom bijaše kod njih mala 
šibka, začiljena na obje strane, koju su uviek držali desnicom. 
Zvuk tanburin sam je sobom slabo pojast; ecvrkutan je i rezak, 
ali intensivan. Hoće li se izvoditi glasova duljega trajanja, n. pr. 
polu- i ciele kajde, može se samo tako činiti, da se sveudiljnim 
trzanjem trzijom uzdrži glas, ili bolje, žica u titranju. Ali budući 

da ovakovo tvaranje glasova uzrujava i uznemiruje živce slušate- 
ljeve, lako se pojimlje, zašto tanbura rabi samo veseloj glasbi, 
osobito plesovom i pratnji ženskih i inakih veselih pjesama. Ža- 
lobne pjesme, isto tako vjerske i mitologijske ili pripoviedne, ba- 
lade itd. ne izvadjaju se nikada uz tanburu; o njoj se dakle ne 
može ono reči, što narodna pjesma o gusli kaže: da su gusle i gu- 
dalo od jadikovine. Ako i nije zvuk tanburin pojast, ipak se od 
inih narodnih glasbala odlikuje tim, što se njom mogu izvoditi sve 
harmonijske kombinacije, dapače da ih se ne može ni izbjeći; jer 
ako se i pomisli, da su s početka bile sve žice tanburine jednako 
ugodjene, tada bi ipak one žice, koje se ne bi bile hvatale, ali ipak 
uviek trzale skupa s ostalimi, zamnievale drugčije od onih, kojimi 
bi se melodija izvodila. Po tom faktu pako sudimo, da su starim 
Blovjenom bile harmonijske tvorbe poznate, dapače poznate biti mo- 
rale, te da obća poviest glasbe grieši tvrdeć, da je harmonija 
