T8 FR. Š. KUHAČ, 
po zlu podju, njihov je dapače valcer — polag njemačkog pojima- 
nja — vrlo smiešna delija, ali to ni ne može inako biti radi načina 
pratnje tanburaške. Oni i sami dobro znadu, da slovjenski tanbu- 
raši nisu rodjeni za tudju glasbu, osobito za tudje plesove; ali bu- 
dući da im se pri svojih produkcijah valja obzirati kad kad i na 
raznorodnu publiku, a često im se namiče nužda tanburati pri ple- 
snih zabava: nije im se ukloniti valceru, polka-mazurki, četvorci 
itd. Dogodi li se pako, da program sastavlja njihova volja, onda 
ne ćeš u njem nači ništa do slovjenske glasbe. Da pokažem, ka- 
kovim je takav program, evo jednoga, koji su osječki tanburači iz- 
veli nekoga večera zimi godine 1861 u Osieku. 
»Sielo. Danas će u gostioni ,englezkoj kraljici“ osječki tanbu- 
raši izvesti ove komade: 1. Banovka, 2. Slavjan u vojnu, 2. Popu- 
tnica Obilića, 4. Probuda slavskog roda, 5. Krajiško kolo, 6. Gdje 
je stanak moj, 7. Panačinka, 8. Ilirska pjesma, 9. Srbsko-narodno 
kolo, 10. ,Čuj Dušane“ srbska pjesma, 11. Krajiška poputnica, 12. 
Slavjanska pjesma, od Kukuljevića, 13. Koračnica Strossmajerova, 
14. Radi tebe ja na kocke, narodna pjesma.“ 
Kako se vidi po ovom programu, sastavljen je koje od instru- 
mentalnih glasbotvora, koje od popjevaka. 'Tanburaši pjevaju po- 
najviše domoljubne pjesme, ali su skloni i humoru; šaljive dapače 
pjesme njeguju osobitom ljubavlju. Tekste ovih pjesama spjevaju 
obično sami tanburaši, radi čega im je oblik vrlo slab, ali je u njih 
krasnih dosjetaka i raznih političkih i inih zabadanja. Često ti je 
zbilja za čudo, koli dobro znadu tanburaši javne naše odnošaje, i 
koli ih satirski rešetaju. Ovakovih je pjesama vrlo težko od njih 
dobiti, jer im je načelo, da se pjevana rieč može pred policijom 
zanijekati, ali pisana ili od njih diktovana da joj može biti dovolj- 
nim dokazom proti njim. Čim je s ovakove pjesme izginula dražest 
novine, zaboravljaju ju i sami tanburaši, pa je tako nestane. Da je 
tko u nas mogao pokupiti sve ovakove pjesme, recimo od godine 
1845 do danas, bilo bi dovoljno gradivo za kakov hrvatski ,De- 
mokritos“,' 
Mnogi primaši udaraju u svoje glasbalo toli divnom vještinom, 
da bi ih bez straha mogao nazvati virtuozi. Najvještiji primaši, ili 
kako ih narod zove, tanburčine, koje poznajem i koje sam sim 
slušao tanburati, jesu: Mita Orešković iz Šida u Sriemu, Gjoko 
1 Nekoliko sam si ovakovih političkih pjesama doduše pribavio u ruko- 
pisa, ali ih ne mogu ovdje dati na ogled, jer im je izražaj preoštar. 
>, 
