PRILOG ZA POVIEST GLASBE JUŽNOSLOVJENSKE. 81 
stojahu oni udarati za mnom u svoje tanbure sasma tiho, pazeći 
jedni na sit (diskanto), a drugi na krap (basso), pa ja opazih, kako 
jedan drugoga na ovo ili ono mjesto upozoruje. Kada bih im koj 
glasbotvor udarao u glasovir D—6 puta, pa neka bude i deset puta 
(ali kako rekoh, ne u tanburu!), znali bi ga tako tačno, da bi ga već 
istoga večera tanburali u kojoj gostioni, a poslije godine dana bio bi 
im on u pameti uprav onako, kao onoga časa, kad su mu se naučili. 
Tanburaši ne znadu recitativnih melodija, glasba im je uviek u 
strogoj mjeri, uporavljajući pri tom ne samo dvo- i trodielnu, negc 
često i petero- i sedmero -dielnu mjeru, ova se posljednja pako 
može naći samo u narodnoj glasbi slovjenskoj. A budući da tan- 
buraši udaraju uviek“u strogoj mjeri, to im je ćut za nju na tanko 
razvijena. Ne samo da njihovu naglašenju težkih dielova mjere ni 
prigovora ne ima, nego je i proračunanje njihova ,rallentanda“ 
toli točno, da ih u tom ne stiže nikoja škola na svietu, a kamo li 
da ih prestiže. Valja li im izvoditi ,rallentando“, udaraju prije ili 
poslije toga uviek ,accellerando“, da time ikako izpune vrieme 
potrošeno prvašnjom mjerom; ili pako zatežu tako, da on izpunja 
umjesto jedne mjere dvie, ili dvie mjere umjesto tri. "Ta je matema- 
tična tačnost tim više začudjenja vriedna, što Talijani i Niemci uz 
svu svoju mnogogodišnju umjetno-glasbenu praksu jošte na to ne 
dodjoše, da melodija, u kojoj jedna mjera n. pr. jednu sekundu traje, 
ne može na jedanput imati koju mjeru od 1'/, sekunde, a da se ta 
suvišna i neopravdana polovina minute prije ili kašnje ne nadoknadi." 
Tanburaši djeluju na narod ne malo; tako prevratnih godina 
1848—18549 mnogo pripomogoše, da Slavonci uzplamte za bana 
Jelačića, a narodni naši politici znadoše dobro što čine, pozivajući 
djake, činovnike i druge obrazovane ljude, neka ustrojavaju tanbu- 
raška družtva. Onih kobnih godina bješe mnogo ovakovih narod- 
nih glasbenika, a mnogi od najodličnijih domoljuba slavonskih bijahu 
u ovih družtvih izvršujući članovi.? Slegavši se revolucija oslabi doduše 
broj tanburaških družtava, ali ih ipak ima još danas dostau zemlji. 
Je li družtvo samo od tri čovjeka, onda je u njem samo jedan 
primaš, jedan čanguraš (kontraš) i jedan bugarijaš; je li od pet 
! Vidi moj ciklus članaka ,,kako da nam se glasbarstvo uredi“ priob- 
ćen u Viencu od god. 1873. 
? Da mi je jednoga od ovih rodoljuba imenom označiti, napomenuti ću 
samo bivšega narod. zastupnika, za narodnu stvar velezaslužnoga Paju 
Kolarića, koj mi je, uzprkos svojega ugleda kao gradski senator osječki, 
čestoputa uz tanburu pjesme pjevao, koje sam ja za svoju sbirku ukajdio. 
ROVJATA VEKXXIXI Q 
